ПРЕСЛЕДВАЧЪТ
Трябваше да говорим до навеса за лодки.
Не искаш да говориш тук.
Не умирам да говоря за това, без значение от мястото, Джак.
Колко знаеш? - Не много.
За случая в Бирмингам писаха миналия месец,
а този в Атланта заля телевизията.
Мислеше ли да ми се обадиш? - Не.
Защо не? - Напуснах, не помниш ли?
Сега изглеждаш добре.
Добре съм.
Разбирам, ако вече не можеш да погледнеш.
Не си играй с мен!
Ако наистина нямах нужда от теб,
нямаше да те питам. Този се движи по лунния цикъл.
Имаме три седмици до пълнолуние.
И имаме по-добър шанс, ако ни помогнеш.
Ще си помисля.
Остани за обяд.
Това ще ги запази, ли, тате? - Да.
Колко яйца на костенурка има тук?
В това гнездо? 40-50.
Раците отнасят повечето, нали? - Да, но не и сега.
Всички тези ще оцелеят.
Ами кучетата?
Не. Точно затова заровихме мрежата дълбоко.
Трябват ми още скоби, приятел.
Предполага се, че ти си му приятел. Защо не го остави намира?
Ако той реши да го направи,
Моли ще го държа, колкото се може по-далеч.
Добре се справяме. - Повече от добре.
Всичко, което се случи преди го потвърждава.
Ако се върна, само ще търся доказателства. Няма да се забърквам.
Той дори няма да ме види, нито ще разбере името ми.
Ако го открият, ще трябва да му смачкам фасона.
Какво мислиш?
Мисля, че вече си решил и това не е точно въпрос.
Ако беше?
Остани тук с мен. С мен и Кевин.
Егоистично е, знам.
Ако искате ще дойда с вас, за да ви разведа.
Г-н Крофорд каза, че предпочитате да останете сам.
Точно така.
Има видео в хотелската ви стая.
Имаме семейни записи на двете семейства.
Благодаря.
Нападателят е влязъл през вратата на кухнята.
Използвал е диамант.
Влизането е изкусно.
Всички следи са от гумени ръкавици.
Русокос, силен.
Отпечатък от обувка номер 46.
Кръвна група АБ положителна, открита от слюнката по чаша.
Защо е оставил слюнка по чашата?
Онази вечер е било горещо,
затова в къщата трябва да е било хладно.
Прерязва гърлото на г-н Лийдс, после застрелва г-жа Лийдс.
Куршумът засяда в гръбначния стълб, но тя е умряла от удушване.
Покачването на серотинина и хистамина показват, че тя...
е починала 5 минути след прострелването.
Всичко останали наранявания са след смъртта.
Посоката на кървавите пръски по стената сочи,
че са причинени от артериална струя.
Лийдс е опитал да се бори, защото нападателят...
се е насочил към детската стая.
Кървавите петна по западната стена на спалнята
и следите от влачене по килима в дневната остават необяснени,
както и леката следа от превръзка по гърдите на г-н Лийдс.
Вярва се, че и тя е нанесена след смъртта.
Какво е правил с тях след смъртта им?
Здрасти. Това е Валъри Лийдс. В момента не мога да говоря,
но ако оставите съобщение след сигнала,
ще ви се обадим.
29 етаж.
Изкачване.
Когато вече са били мъртви, той строшил огледалата...
и избрал парчета, които използвал за г-жа Лийдс.
Убийствата на г-н Лийдс и децата му е отнело по-малко от минута.
Раните на г-жа Лийдс са нанесени 4 или 5 минути след смъртта й.
Какво е правил през това време?
Изцапал е стената с кръв. Не...
Ало? - Моли?
Уил, ти ли си? - Да, скъпа.
Утре ще ти се обадя. Заспивай.
Обичам те. - И аз те обичам.
За какво мечтаеш?
Не можеш да ми позволиш да узная, нали?
Господи, прекрасна е, нали?
Било е вбесяващо да я докосваш с гумени ръкавици, нали?
Открили са следи от талк по крака й, но не е имало талк в банята.
Дошъл е от гумената ръкавица, която си свалил, за да я докоснеш.
Свали си ръкавиците, за да я докоснеш, нали?
Нали, кучи сине? Докосвал си я с голите си ръце
и после пак си сложил ръкавиците!
Но докато беше без ръкавици,
отвори ли очите на всички, за да могат да те видят?
Ало? - Джак, Греъм е.
Прайс още ли е в "Отпечатъци"? - Да.
Какво имаш? - Докарайте го в Атланта.
Полицията в Атланта провери всичко, а те са добри.
Не колкото Прайс. - Утре ще го изпратя.
Какво искаш да направи?
Да провери ноктите на г-жа Лийдс и роговиците на всички.
Мисля, че си е свалил ръкавиците.
Нашите хора са сигурни, че ги е носил през цялото време.
Тестваха всичко за отпечатъци.
Не пише нищо за очите в рапорта ти.
Защо смяташ, че ги е свалил?
Защото г-жа Лийдс е красива жена.
Зъбите на обекта изглеждат така.
Бяха конструирани
по следите от ухапване, които открихме
по г-жа Лийдс и г-жа Джейкоби.
Има клиновидни странични резци, това са зъбите тук и тук.
Маркъс, Уитман, идете на погребението.
Останалите ви задачи са на листа.
Още нещо. Чух полицаи да наричат убиеца "Феята на зъбчетата".
Е, не искам да чувам това публично
или в докладите ви. Това е.
Знам, че един крадец ще изтъргува каквото е откраднал.
Знам мотива му, затова отивам в склад за крадени вещи.
При този нямаме дори мотив.
Нищо нямаме и го знаем.
В мечтите му е.
Мотивът? - Да.
Той разиграва фантазията си.
Която е? - Не знам.
Комисарят казва, че вие сте заловил Гарет Джейкъб Хобс...
и д-р Лектър преди 3 години?
Лектър уби 9 души, нали? - За девет знаем. Двама не умряха.
Какво стана с тях?
Единият все още е на респиратор в Балтимор,
а другият е в психиатрична болница в Денвър.
Каква диагноза поставиха на Лектър?
Обявиха, че бил "психопат".
Не могат да обяснят по друг начин състоянието му.
Чух, че добре те бил нарязал.
Ами кучето?
Във ветеринарна клиника е. Има прободна рана.
Джейкоби са имали котка. - Точно така.
Открихме сандъчето с пясък, но не и котката.
Дайте метанова проба на полицията в Бирмингам.
Да проверят задния двор. Може би котката е погребана там.
Да? - Джими Прайс, ФБР.
Нека те включа на говорителя. - С кого говоря?
Джак Крофорд и Уил Греъм.
Имам частичен отпечатък, вероятно от палец.
И част от длан на нокътя на големия пръст на левия крак на г-жа Лийдс.
Отпечатъкът от палеца е от лявото око на най-голямото дете.
Останал е от засъхнала кръв от огнестрелна рана.
Можем ли да го идентифицираме?
Ако има досие.
Искам да работя по тях в моята тъмна стая.
Ще изпратя отпечатъците този обед.
Благодаря.
Ако имаме късмет с този отпечатък, ако Джими намери досието му...
Хей, Греъм, помниш ли ме? Лаундс от "Татлър".
Написах статията за Лектър.
Кога те викнаха обратно? Ще те черпя обяд, става ли?
Що не млъкнеш! - Просто си върша работата.
Как е в сравнение с Лектър? Какво им прави?
Как ги убива?
Стой далеч от мен! - Уил!
Кучият син се вмъкна в болницата, когато бях упоен и ме снима.
Знам. - Не очаквай твърде много от мен.
Остават ни само три седмици.
Какво мислиш? Че ще ти го посоча?
Мислиш ме за Худини!
Феята на зъбчетата няма да спре, докато не поумнеем или не ни провърви.
Няма да спре. - Защо?
Харесва му. - Ти наистина знаеш нещо за него.
Не е достатъчно.
Утре ще ида да видя Лектър.
Защо?
За да изградя психопортрета.
Същият отвратителен афтършейв, с който беше в съда преди 3 години.
Подаряват ми го всяка Коледа.
Получи ли картичката ми? - Да, благодаря ти.
Как е офицер Стюарт?
Добре. - Чух, че имал емоционални проблеми.
А ти имаш ли проблеми, Уил? - Не.
Не, разбира се, че нямаш.
Радвам се, че дойде. Посетителите ми обикновено са
психиатри от забутани университети. Втора класа най-много.
Д-р Блум ми показа статията ти за хирургическите пристрастявания.
И? - Много интересно, дори за лаик.
Искам да ми помогнеш, д-р Лектър.
И аз така си мислих.
Става въпрос за Атланта и Бирмингам.
Чел ли си? - Във вестниците.
Не си откъсвам статиите.
Не искам да мислят, че в главата ми се върти нещо нездраво.
Искаш да знаеш как ги избира.
Някакви идеи? - Защо да ти казвам?
Ще видиш доклада.
Има и друга причина. - Кажи.
Може би си любопитен да узнаеш дали си по-умен от него.
По тази логика ти си мислиш, че си по-умен от мен, щом ме хвана.
Знам, че не съм по-умен от теб.
Тогава как ме хвана? - Имаш недостатъци.
Какви недостатъци? - Луд си.
Имаш тен, Уил.
Ръцете ти са груби.
Вече не приличат на ръцете на ченге.
И този афтършейв... Дете ли го е избирало?
С корабче на шишенцето?
Не си мисли, че намеците ти към интелекта ми ще проработят.
Не си мисля такова нещо.
Или ще го направиш, или не.
Д-р Блум работи по случая. Той е най-добрият.
С теб ли е доклада? Със снимки ли е? - Да.
Нека ги видя и ще си помисля. - Не.
Мечтаеш ли често, Уил? Довиждане, д-р Лектър.
Още не си ме заплашил, че ще ми вземеш книгите.
Нека видя доклада и ще ти кажа какво мисля.
Това е едно много срамежливо момче.
Какви са дворовете? - Големи.
С огради, храсти. Защо?
Защото, ако той си въобразява, че има връзка с Луната,
ще излезе навън.
Виждал ли си кръв на лунна светлина, Уил?
Изглежда доста черна.
Ако човек е гол, най-добре е, ако мястото да е уединено.
Интересно. - Не. Мислил си за това.
Допуснах го. - Искаше да ме погледнеш.
Да усетиш миризмата. - Исках мнението ти.
Сега нямам такова. - Когато имаш, искам да го чуя.
Може ли да ги задържа? - Не съм решил.
Ще ги проуча. Както и всякаква друга информация. Можеш да ми се обадиш.
За обаждания до адвоката ми ми дават телефон.
Ще ми дадеш ли домашния си?
Не. - Знаеш ли как ме хвана?
Обади се на номера върху папката. - Знаеш ли как ме хвана?
Хвана ме, Уил, защото сме еднакви.
Щом искаш миризмата...
подуши себе си!
Хванах те!
Изправи се с лице към стената.
Не се обръщай, ще те ударя в лицето.
Много благодаря. Ще се обадя щом приключа.
- Готови ли сте за обаждането? - Да, благодаря ви.
Полтроу, Крисчънсън и Голъб, адвокатски кантори.
Извинявам се, набрал съм грешен номер.
Благодарим ви, че използвате АT & Т. Говорите с оператор 24.
Оператор, не разполагам с помощта на ръцете си.
Ще наберете ли номерът вместо мен?
- Разбира се. Какъв е номерът? - Код на града 3-0-1. 5-5-5-6-6-2-4.
Чикагски университет, психиатричен отдел.
- Д-р Блум, моля. - Ще ви свържа с офиса му.
- Как се казва секретарката му? - Марта Кинг. Един момент.
- Бюрото на Марта Кинг. - Здрасти, Марта.
- Марта не е на смяна. - Може би вие ще ми помогнете.
Обажда се Боб Гриър.
Д-р Блум ме помоли да изпратя една книга, но така и не получих
адрес или телефонен номер.
Марта ще е тук сутринта.
Трябва да хвана експресната доставка.
Не може ли да проверите органайзера?
- Не виждам органайзер. - Обзалагам се, че има бележник.
- Да. - Ами проследете до буквата "Г".
Добре.
Фамилията е Греъм.
Книгата е за г-н Уил Греъм.
ФБР, 10-та и Пенсилвания, Вашингтон.
Обзалагам се, че и домашният му адрес е там.
Магистрала Десото 3680, Каптива, Флорида.
Много... ви благодаря.
Приключих!
Мамо! - Божичко! Стюардеса?
Дами и господа, започваме снишаване към Бирмингам.
Отрязал си клона, за да можеш да гледаш.
После си прекарал времето в дялкане...
и мечти.
Когато се е стъмнило, си ги видял през прозорците.
Гледал си как сенките се удължават...
светлините са угасвали една по една.
После си влязъл.
Нали? Нали, копелдак такъв? Цял ден си ги наблюдавал!
Ето защо къщи с големи дворове.
Искам специалисти да разгледат отсечения клон. С какво е отрязан.
Искам Бауман да разгледа символа.
Смахнат ли е? - Символът ли? Да.
Ако тук не могат, в Лангли ще се справят.
Прайс идентифицира ли го? - Още не.
Търсенето е изцяло на ръка.
Видял ли си "Татлър"?
- Не ми е в списъка за четене. - Добре, но ти си на първа страница.
Кой е бил? Лаундс? - Кой друг?
По дяволите, Джак!
Обещах на Моли.
Влез! - Д-р Чилтън?
Докато почиствах килията на Лектър, се натъкнах на това в една книга.
Това ли е? - Да.
Остави го долу.
Някой освен теб виждал ли го е? - Не.
- Кабинетът на Крофорд. - Обажда се Чилтън.
- Г-н Греъм, моля. - Няма го.
Г-н Крофорд говори с него в момента.
Бихте ли му предала, че е много, много спешно. Ще изчакам.
Д-р Чилтън, Крофорд е на телефона. Греъм също е на линия.
Разполагам с две парчета от бележка, която изглежда
е от убиеца в Атланта. - Къде я намерихте?
Скрита в книга в килията на Лектър.
Не я докосвайте. Прочетете ни я!
Написана е на тоалетна хартия. "Скъпи д-р Лектър,
щастлив съм, че съм ви заинтригувал.
Само вие можете да разберете в какво се превръщам.
Вие знаете, че хората, които използвах са само елементи
претърпели промяна,
за да осигурят сиянието на това, в което се превръщам.
Точно както източникът на светлина изгаря.
Статиите за вас, които събирам
са абсурдни, колкото и моите.
"Феята на зъбчетата". Какво би могло да е по-неподходящо?
Следовател Греъм ми е интересен. Изглежда много целенасочен.
Надявам се, че ще можем да си кореспондираме".
Липсва парче. Ще прочета долната част.
"След като получа отговор от вас, може да ви изпратя нещо мокро".
Подпис: "Голям почитател".
Има следи от зъби отдолу.
Извикай хеликоптер. Не ми пука чий.
Обади се в Държавна сигурност, Атланта и докарай Греъм тук.
Уреди документите и събери екип. Искам всички на крак.
Екипът е на път да прибере бележката.
Слушай, искам да я заменим.
Не искам Лектър да знае. Може да опита да предупреди убиеца.
Къде е той сега? - Във временна килия.
Колко дълго можем да го задържим? - Три-четири часа.
Пристига бележка, вероятно от "Феята". Приоритет номер 1.
Заминава за изследване.
Един косъм. Може би половин сантиметров.
Няколко сини зрънца. - Действайте с косъма.
Какво имаме за сравнение? - Гребенът на Лектър.
Косъмчета от самобръсначката му, коса от охраната.
Колко са държали това без ръкавици? - Охраната, чистачът, Лектър.
Препаратът за отпушване на мивки вероятно
е измил мазнината от пръстите на чистача.
Но останалите... едно петънце.
Никави бразди, само текстурата на хартията.
Мога да го опуша, но не знам дали йода ще изчезне.
Нинхидрин? Силно загрят? - Не. Не може да се измие.
Не мога да получа отпечатък на време, Уил.
Колко време имам? - Най-много 20 минути.
Главното нещо е как се очаква да отговори Лектър.
Сигурно е в липсващата част.
"Надявам се, че ще можем да си кореспондираме".
После идва скъсаното.
Бележката е написана с химикал.
Но изглежда Лектър е минал отгоре с флумастер и после го е скъсал.
Много си хитър, но и аз съм така.
Анилиновите бои, които се използват при флумастерите,
са прозрачни за инфрачервените лъчи.
Но химикалката на Феята не е.
Това прилича на "Т".
Това може да е "Р". - Две "Т" и едно "Р" като в "Татлър".
Статията за мен и Лектър.
Никой друг не засегна въпроса.
Лични обяви.
Феята на зъбчетата е казал на Лектър да отговори
чрез личните обяви в "Татлър".
В Чикаго в момента ги обработват.
Това е линията на кореспонденция между Феята и Лектър.
Ако намерим отговора на Лектър, ще го заменим с наш.
Ето какво ще прочете:
"Скъпи почитателю: Наследи моят плащ и надмини моите постижения.
Спомени за теб на гара "Балтимор". Левият багажник.
Билет 7-2-6-8-3."
Пощенска кутия на тайните служби. Планираме да го хванем, щом се появи.
Вести от Чикаго? - Още няма.
Кога излизат от печат? - След 35 минути.
Да се върнем на въпроса - няма отпечатък.
Косъмът съвпада с онези у Джейкоби.
Вашият човек е написал бележката.
Трите сини зрънца са от почистващия препарат на чистача.
Няколко частици засъхнала кръв, но недостатъчно за анализ.
Обажда се Честър, с кого говоря? - Уил Греъм, Джак Крофорд.
Има обява с подпис "голям почитател"
Прочети я!
"Скъпи почитателю, за мен е чест. Ти си много красив.
Сто молитви да те пазят.
Намери помощ в Галатяни 6:11 и 15:2.
Битие 3:3; Откровение 18:7.
Йоан 6:8; Йоан 6:22; Лука 1:7.
Благодаря.
Джими, стигна ли донякъде с отпечатъка от Лийдс?
Още не.
Криптографите в Лангли? - В момента работят по телекса.
Не. Обявата ни трябва да е в код от използваната от Лектър книга.
Иначе той ще усети. - От използваната от Лектър книга?
"100 молитви" може да е страница, останалото може да е ред или буква.
Библията? - Не. Галатяни 15:2...
Галатяни има само шест глави. Йона има четири.
Лектър не е използвал Библията.
Феята сигурно е казал книгата в откъснатата част.
Точно така. Тормоз над Лектър като вариант?
Опитахме с опиати преди 3 години, за да разберем
къде е погребал студента от Принстън.
Получихме рецепта за картофен чипс. - Прекрасно.
Феята е избрал книга, до която Лектър има достъп.
Знае от статиите за Лектър.
Уилингам направи снимки на килията.
Уреди ни среща. Трябва да видя снимките на книгите.
Къде? - Пред библиотеката.
25 минути. Няма да се справи.
Пускаме обявата на Лектър, както си е или я спираме.
И пускаме наша другата седмица. - Остават ни 17 дни до пълнолунието!
Не ми харесва да пуснем обявата на Лектър, без да знаем какво пише.
Ти решаваш, Уил.
Пуснете я.
Ами ако окуражи Феята да направи още нещо?
Тогава на всички ще ни стане гадно.
Ами ако Бауман не я разшифрова?
Ще пуснем друга стръв в "Татлър".
Каква например?
Мен.
Това не е много добра идея.
Защо не? Защо не го провокираме?
Може би няма начин.
Мислих си за теб.
Задълбаваш все повече.
Последния път сам се извади от форма.
Ако опиташ пак и преживееш травма, ще се съсипеш.
Сидни, не се тревожи за мен.
Работя по веществените доказателства.
Добре съм.
Бауман казва, че не става въпрос за книгите на Лектър.
Прайс? - Загубена работа.
Отпечатъкът става доказателство, само ако открием убиеца.
Но май викогане са му взимали отпечатъци, защото няма досие.
Няма да го идентифицираме по отпечатъка.
Ще използвам Лаундс. - За какво?
Нашето момче не чете "Таймс". Чете Лаундс в "Татлър".
Още какво трябва да покрием? Обул е шортите на Лийдс
след убийството, за да не го помислим за гей.
Насилил е всичките си мъжки жертви.
Може би е импотентен спрямо жените.
Нашите психолози изразиха предположение,
че може да е бил в сексуални отношения с майка си.
Колко ще останеш във Вашингтон? - Докато хванем Феята.
"Татлър" ще получи ли подробности?
Случаят афектира ли сексуалния ви живот?
Моят? Не. Афектира твоя! Еби се!
Човече, ти си новина! - Направи снимките.
Добре. Снимка с мен и Греъм.
Какво? - Да. Хайде.
Искаш ли да изглежда истинско?
Гледай табелата на театъра да е на фокус.
Искаме да я прочете.
И гледай да изглеждам перфектно! - Снимай!
Още веднъж. Още една.
Стига толкова. - Добре, Греъм. Винаги си така мил.
Обади ми се да обядваме някой път. Крофорд, все така готин.
Д-р Блум, искам ги на бюрото ми до 2 часа.
Бауман разби ли кода вече? - Не.
Казват, че е рязал с обикновена ножовка.
Обадиха ми се от Азиатския отдел в Лангли.
Знакът на дървото е китайски символ за късмет в залаганията.
Същият символ се появява в Ма-Жонг.
Означава "червен дракон". Говори ли ти нещо?
Не.
Ако се покаже и е хитър, ще дойде от предната страна,
ще заобиколи и ще опита да те нападне отзад.
Ще носиш еднопосочен предавател. Ние ще те чуваме, ти нас - не.
Пробвал ли си специалните 44 калибър?
Зареди с тези. Стрелял ли си с тях? - Патрони "Гласър Сейфти"?
Течен тефлон в твърда обвивка.
Пръсват се при натиск.
Гарантирано отнасят с първия изстрел. - Носиш ли жилетка?
Кевлар "Втори шанс". - Дано получиш такъв.
Защото той се цели в главата ли?
Да минем пътя.
Пътниците за полет 8490 до Нюарк се качват на изход 7.
Някой идва.
Давай!
Не! Не мърдай!
Вземи парите! - Не стреляйте!
По-бързо, бе, хора! Обират ме!
Знаеш ли кой съм аз? - Не искам да знам кой си.
Каза, че съм сексуален перверзник.
"Животно", каза.
Сега знаеш ли кой съм?
Да.
Чувстваш ли се привилигерован?
Много съм изплашен.
Отвори си очите!
Г-н Лаундс, ти си репортер.
Затова си тук.
Отвори си очите или ще ти закова клепачите за челото.
Е, ето ме... и мен.
Виж екрана.
Картината на Уилям Блейк, "Великият червен дракон
и жената, облечена в слънчеви лъчи"
Виждаш ли? - Да.
Г-жа Лийдс. Виждаш ли? - Да.
Г-жа Джейкоби. Виждаш ли? - Да.
Как изглежда следващото семейство. Виждаш ли?
Да.
Г-жа Лийдс, по-късно. Съпругът й до нея.
Да.
Г-жа Джейкоби след промяната.
Яростта на дракона.
Фреди Лаундс. Твоята снимка.
Не!
Какво не? - Не аз! Моля те!
Моля те! - Ти мъж ли си?
Да.
Намекваш, че съм педераст ли? - Господи, не!
Пред мен ти си плужек пред слънцето.
Посветен си на велика метаморфоза, а нищо не оценяваш!
Ти си мравка в плацента!
Твоята природа е да вършиш само едно нещо вярно... да трепериш.
Но не страх ми дължиш. Не, Лаундс, ти и другите...
ми дължите страхопочитание!
Още една работа трябва да бъде свършена.
Ако си свали маската, съм мъртъв!
Отвори си очите!
Прочети това пред диктофона.
Давай.
"С възхита и страхопочитание съм видял силата на Червения дракон...
Всичко, което написах за него, беше лъжа.
Уил Греъм ме накара да го напиша, за да бъде той хванат в капан.
Уил Греъм, ти ще научиш колко трябва да се боиш заради моите лъжи.
Той ще бъде по-милостив към мен, отколкото към теб.
Ти ще лежиш буден в ужас какво ще извърши Червения дракон.
Аз ще потвърдя истинността на това."
Много добре се справи.
Сега ще ме пуснеш ли? Моля те.
Ще кажеш ли истината? - Обещавам.
Добре.
Ще запечатаме обещанието ти със...
Ще запечатаме обещанието ти...
с целувка.
Бауман, спести ми глупостите и кажи какво пише!
Опита ли се да каже нещо? - Не.
Изобщо не е идвал в съзнание. Прослуша ли записа?
Да, слушай, Бауман току-що е разбил кода на Лектър в обявите.
Това са откъси от законодателния акт на Мериленд. Сега трябва да ти кажа.
Какво? - Чуй ме.
Погрижил съм се за всичко.
Какво пише, Джак? - Копелето му е дало твоя адрес.
Пишеше: "Домът на Греъм, магистрала Десото 3860, Каптива, Флорида."
Спаси себе си. Избий ги всичките." - Намери ми самолет!
Уил! Уил! Уил!
Мамо?
А? Какво?
Отвън има някой. - Чувам шум.
Къде? - Отвън.
Върви в стаята си и затвори вратата.
Мамо? - Направи го, веднага!
Г-жо, добре ли сте? - Какво? Какво има?
Какво има? Какво става?
Г-жо, по-добре е да се приберете! - Какво става?
Приберете се вътре.
Съжалявам, Моли.
Съжалявам за всичко това.
Мястото е добро. Ще бъдем добре.
Сега е тръгнал след теб, нали? - Това са предпазни мерки.
Кевин? Изтичай до брега и разгледай дока.
Искам да стоя тук. В кухнята съм, мамо.
Какво пък е това сега?
Страхува се да те остави насаме с мен?
Видял е статията в "Татлър". - Исках да поговорим за това.
Но каза, че иска да разговаря на четири очи с теб.
Добре. Кевин, помогни ми да разопаковам багажа
и после ще идем до магазина.
Ти и майка ти сте добре защитени. Никой няма да ви намери.
Трябва ли да знам нещо? Заради мама?
Не. - Този човек смята ли да ни убие?
Не знаем такова нещо. - Кога ще го убиеш?
Няма да го убивам. Моята работа е само да го намеря.
Във вестника пишеше, че си бил в специална болница.
Ами беше обикновена болница...
просто ме заведоха в психиатричното крило.
Това те смущава, нали?
Не знам.
Заради онзи човек Лектър ли?
Какво се е случило?
Лектър нападаше и убиваше колежанки.
Как?
По лош начин.
Той беше психиатър.
Едно от момичетата му беше пациентка и аз отидох да говоря с него.
Опитах се да изградя чувствата, които убиецът е изпитвал...
и да узная защо го е направил, понеже това би ми помогнало.
Седях в кабинета на Лектър...
и видях книга със снимки на ранени от войната.
И разбрах, че е той.
Затова отидох до уличен телефон, за да се обадя на полицията.
Тогава той ме нападна.
Ти и мама дойдохте да ме видите в болницата
и това много ми помогна.
Но след като тялото ми се оправи,
неговите мисли все още бяха в главата ми.
Спрях да говоря с хората.
Един приятел, д-р Блум, ми предложи да потърся помощ...
и аз го направих.
След известно време се почувствах по-добре и се оправих.
И мислите ти... са били толкова ужасни?
Кевин, това бяха най-грозните мисли на света.
Какво кафе обичаш?
Какво? - Харесваш "Фолгър", нали?
Да.
Мама също.
Кога ще можем да се приберем, тате?
Не знам, Кевин.
Та как вървят нещата? - Никак.
Всичко, което опитахме води до улица без изход или дава нежелан резултат.
Крофорд планира следващото местопрестъпление.
Има шест дни до пълнолунието.
Можеш ли да напуснеш? - Не.
Какво следва?
Отивам в Атланта. - Крофорд?
Не.
Трябва да съм сам.
Точно какво смяташ да правиш? - Тези убийства трябва да спрат!
Уилям, или ще се поболееш, или ще те убият.
Ти и Кевин трябва да отидете в Монтана...
да видите баща ти. Отдавна не е виждал Кевин.
После аз ще дойда да ви взема.
Здрасти, това е Валъри Лийдс. Съжалявам, че не мога да се обадя.
И аз съжалявам. - Извинете?
Кафе.
Сега сме само аз и ти.
Ще те открия, да те вземат дяволите.
Г-н Долархайд? - О, Айлийн.
Бил каза да ви предам, че има изменение в гама номер 3,
но го е засякъл навреме.
Ами... добре.
Кой е там?
Г-н Долархайд. Дойдох за инфрачервената емулсия.
Влезте. Безопасно е.
Вдясно от вас има стол.
Вие контролирате продукцията, нали?
Какви са условията?
Снимки от 7 метра.
Не мога да използвам осветление. - Какво ще се снима?
Нощни животни. - За кога ви трябва?
След 4 дни. - Добре. Прибирам го в черна чанта.
Апаратът 1000С трябва да бъде държан в пълен мрак.
Помнете, че трябва да внимавате. По-лесно е от сериите 1200.
Ще се справя.
Трябва да тръгвам. Може би г-н Долархайд ще те закара до вкъщи.
Не, всичко е наред. Благодаря. Тръгвай.
Ще ви закарам. - Няма нужда.
Утре ще поръчам 1000С.
Елате с мен! - Не, благодаря. Ще взема автобуса.
Елате с мен! Много бих искал.
Добре. Само да си взема нещата.
Как дойдохте в "Гейтъуей"?
Трябваше да наемат инвалиди...
за да получат договор за защита.
Добре се справяш. - Всички, които наеха се справиха.
Говориш много добре, въпреки че избягваш съскащите звуци.
Участвах в терапия за деца с говорни и слухови проблеми.
Може би някой ден ще се върна към нея.
Ако не искаш да говориш, недей.
Много си директен, харесвам това. Харесвам какво казваш.
Може ли да докосна лицето ти?
Усмихваш ли се или се мръщиш?
Искам да знам трябва ли да млъкна или не.
Повярвай ми, усмихвам се.
Не исках да те обидя.
Може ли да те заведа някъде? - Къде?
Изненада. Добре.
Притеснена ли сте? - Не.
Г-н Долархайд ни наблюдава.
Искам!
След два часа ще му запушим зъба.
Топъл е.
Тук...
Чувате ли го?
Ти... подреждаш мъртвите семейства като публика.
Мислиш, че това, което правиш те превръща в нещо различно.
Превръщаш се...
В какво се превръщаш?
Отговорът е в начина, по който използваш огледалата.
За какво те карат да мечтаеш?
Малко вляво.
Франсис, това беше страхотна вечеря.
Има джин с тоник точно пред теб.
Какво гледаш?
Малко домашна работа.
Ти си сладък, замислен мъж, Ди.
Сърцето ти бие силно...
ако ме притежаваш.
Ти ли си, Ди? - Добре ли си?
Да.
Добро утро. - Добро утро.
Ако ме заведеш, ще направя кафе. - Не.
Не се връщай в къщата. - Оставих си портмонето вътре.
Аз ще го взема.
Имам предвид...
да останеш отвън.
Толкова си хубава на слънце.
Кога...
Реба, кога ще мога да те видя пак?
Можем да се видим у нас.
Получи ли съобщението на Лектър?
Да. Ще му се обадя след няколко минути.
Идентифицирахме следите от гуми, когато Лаундс бе отвлечен.
Г-7816, добри гуми за камион. Нашето момче кара каравана.
Подготвям базата ни в Чикаго. Кога ще се върнеш?
Когато приключа, Джак.
Уил Греъм, ФБР. Искам да говоря с д-р Лектър.
Ало?
Здравей, Уил. Поздравления за работата, която свърши с г-н Лаундс.
Възхитен съм. Какво хитро момче си ти.
Писна ми от теб, Лектър. Ако имаш нещо да кажеш, кажи го!
Искам да ти помогна.
Успокой се! Ние не измисляме нашите природи,
те са втъкани в нас както дробовете и панкреаса и всичко останало.
Защо да се борим?
Да се борим против какво?
Наистина ли изпадна в депресия след като застреля Хобс?
Предполагам, че си.
Но не самото действие те доведе до това.
Не се ли чувстваше така зле, защото да го убиеш беше толкова приятно?
Сигурно на Бог му е приятно. Той го прави през цялото време.
Бог е страхотен. Миналата сряда срути покрива на църква
върху главите на 34 богомолци... докато му се подмазваха с химн.
Не мислиш ли, че това е било приятно?
Защо е приятно, д-р Лектър?
Приятно е, защото Господ има власт.
Ако някой направи това, което прави Бог, достатъчно пъти...
то той ще се почувства като Бог.
Бог е шампион. Винаги стои начело.
Миналата година отнесе 140 филипинеца в самолетна катастрофа.
Помниш ли земетресението в Италия миналата пролет?
Влизам.
Диамантът. Парчето стъкло, което извадих е мое.
Къщата е моя.
Качвам се по стълбите. Минавам край играчките на децата.
Децата не значат нищо за мен.
Те са поставени тук, за да ми помогнат.
Отивам до вратата.
Влизам в стаята.
Виждам те там.
Виждам себе си желан от теб...
Приет... и обичан.
В сребърните огледала... на очите ти.
Утре ще говорим. - Добре.
Една секунда.
Какво беше? - Цветен прашец.
Ще се видим утре.
Г-н Долархайд. Какво правите тук?
Кой е? - Аз съм.
Ехо? Кой е? - Аз съм.
Франсис? - Не.
Не е Франсис.
Франсис го няма.
Франсис си отиде завинаги.
И какво правим?
Мечтата.
Той мечтае да бъде желан.
Затова променя хората в създания, които го желаят.
Променя? - Просто дума.
Убива и подрежда хората, за да го наподоби.
Лектър ми каза нещо.
Ако човек направи каквото прави Бог достатъчно пъти
той ще започне да се чувства като Него.
Като събереш нещата,
нашето момче имитира усещането да бъде желан достатъчно пъти
и вярва, че ще се превърне в някой, който наистина е желан и искан.
Че всичко ще се сбъдне.
Всичко е започнало с едно насилено дете.
Има нещо ужасяващо...
Да не би да му съчувстваш?
Да. Но в детските му години.
Някой взима дете и го превръща в чудовище.
Но като възрастен човек състоянието му е безднадеждно.
Избива цели семейства, за да сбъдне всекидневните си фантазии.
Някой трябва да спре този кучи син. Да го очисти...
Мислиш ли, че си противореча, Джак?
Кара ли те това което казах да се чувстваш неловко?
А огледалата?
Използва ги, за да види как се случва.
Но не взима нищо.
Нуждае се от сувенири от къщите, за да преживее събитията отново.
Може би ги записва някак.
За да се вижда приет отново и отново.
Касети, снимки, какво?
Откъде да знам?
Как ги открива?
Ако разберем как ги намира, ще го открием.
Няма никаква връзка между двете семейства.
Всички жени са закичени с цветя.
Той е избрал тези жени!
Тук има избор и замисъл.
Виж, поне признай, че този месец сме подготвени.
Джетът чака с екип специалисти.
Ти, Зелър, Джими Прайс, фотографът.
Можем да идем навсякъде за 75 минути! Щом ни се обадят тръгваме!
Всичко ще е прясно! - Все още не е свършило.
Това е предрешен въпрос.
Часът е 23:30. Пълнолунието е тази нощ.
Откажи се. Твърде късно е!
Отказах се. Докато ти не цъфна със снимки на две мъртви семейства!
Отлично знаейки, че главата ми ще се изпълни с мисли за останалите четири.
Точно така! И пак бих го направил!
Чудесно, но не ми разправяй, че било късно.
Аз ще ти кажа, когато стане твърде късно.
Катинар.
Затова е ножовката. - Какво е това?
С ножовката е отрязал клона, когато е наблюдавал скрит сред дърветата.
Защо не я е използвал за гаражната врата?
Имало е нова ключалка по времето на убийството.
Рожденият ден на Доналд Джейкоби е бил на 14 април.
Някъде между април и август са сменили ключалката,
но той е мислил, че ще има катинар.
От улицата стъклото на кухненската врата на Лийдс не може да се види...
Има висока ограда. Но той е бил подготвен с диамант.
Или се е подготвял отдавна, а ние не сме се върнали достатъчно назад,
или...
сме се върнали.
Меткалф, Греъм е. Нещата на Лийдс и Джейкоби още ли са там?
Нека охраната ми се обади!
Знаеш, че това е котката на Джейкоби.
Донесъл е ножовка, защото е мислел, че ще има катинар.
Кучето на Лийдс няма каишка, но ти си знаел, че е тяхното куче.
Виждаш ли жената? Цветето, с което е закичена?
Можеш да я видиш отново и отново, колкото пъти поискаш.
Кученцето няма каишка, но ти знаеш, че е на Лийдс...
и котката на Джейкоби...
и катинарът на вратата.
Знаеш, че ще ти трябват клещи.
Защото при теб виждането е всичко.
Първичното сетиво, което прави мечтата ти жива е виждането.
Отраженията... огледалата... образите...
Ти си гледал тези филми!
Гледал си ги, нали?
Охраната в склада. - Кутиите!
Какви кутии? - Записите са местени.
Къде са опаковките на филмите?
Има филми в склада. Намери ги.
Взе ли ги? Има ли етикети?
Лийдс, фото студио "Гейтъуей", Сейнт Луис, Мисури.
На етикета на Джейкоби пише същото.
Кой е работил с филма на Лийдс?
"Фотото на Боб", Бирмингам.
От складовете ги разпращат. Накарай го да махне етикета.
Има ли етикет отдолу?
Има, нали?
Искам самолет на "Мийгс" след 3 минути.
Искам самолет готов за Сейнт Луис.
Къде си? Тук ли си?
Плашиш ме!
Престани!
Франсис!
Защо ми причиняваш това?
Грозно е.
В стаята ли си? Къде?
Отговори ми!
Търсим мъж. Знаем, че работи във фото студио.
Не знаем името му, но знаем, че кара каравана.
Имам специални стикери за каравани.
Разполагам с 28 разрешителни.
Казвай ми имената.
Лейтенант Фиск ли е? Уил Греъм.
Трябват ми шофьорските книжки на следните имена.
Търсим рус мъж, бял, на възраст между 20-40 години,
ръст над 185 см, 90-110 кг.
Първото име? - Алваро, Джоузеф.
Алваро, Джоузеф.
Не. Черна коса.
Не. - Следващия. Дилън.
Линкълн. - Дилън, Линкълн.
Не. Следващия.
Мъж, бял. 201 см, 108 кг.
кафяви очи, руса коса. 34 годишен.
Прати го по факса. Бързо!
Закопчайте се. Кацаме... в Ламбърт.
Фогъл разполага с още четири имена. Двама са тъмнокоси.
Третият е жена. Четвъртият е с отнета книжка.
Това е нашият човек.
Маршрут 3, Честър, Мисури. Къде е това?
От летището ще стигнете бързо. Склона на Хок Роуд на шосе 904.
Да вървим!
Мястото на срещата е напред. - Карай към къщата.
Лейтенант Фиск каза... - Карай към къщата!
Уил?
Уил, това няма да ти трябва. Спец. частите ще го заловят, не ние.
Уил?
Това трябва да е. - Изгаси фаровете!
Добре съм. Грифин е лошо ранен.
Ще чакам подкреплението.
Блокирайте пътя на маршрут 3! Ние сме в гората западно от къщата.
На колко път е подкреплението?
Отивам отзад, ти стой тук.
Той е там, Джак.
Има някой с него.
Какво?
Уил, какво каза?
Изчакай подкреплението!
Уил!
Има някой с него, Джак.
Спри!
Всичко е наред.
Кой си ти?
Греъм.
Аз съм Уил Греъм.
Татко!
- Хей!
Изглежда по-зле, отколкото е. Видя ли костенурките?
Казаха по новините.
Мислех да уредя нещата... и чак тогава да ти се обадя.
Мислих, че няма да чакам.
Колко са оцелели?
Повечето.