ГОЛ!
Сантяго.
Вземай си нещата.
Бързо!
Хайде!
Какво се размотаваш?
Стойте!
Останете на място!
Тук Гранична полиция на САЩ.
Останете на място!
Сантяго!
Остави топката.
Остави тая тъпа топка, хайде!
Тук Гранична полиция на САЩ.
Лос Анджелис, 10 години по-късно
Сантяго!
Стига си мързелувал!
Върви да товариш пикапа.
Веднага!
Страшно е секси.
Сантяго, къде се губиш?
- Вече падаме с един гол. - Само с един? Как върви диетата?
Какви ги вървиш? Не искам контузени. Без кори няма да играеш.
Чао.
Как мина? Добре ли игра?
Спечелихме с 4:2. Вкарах два гола, за една бройка - и трети.
На испански.
Какво го прихваща татко?
Иска да си купи пикап.
- Защо? - За да работите за себе си.
Муньес и син.
Това ли е мечтата му?
- Винаги има и план Б. - Който е?
Американската мечта. Да спечелим от тотото.
- Какво стана? - Много пари му иска.
Жалко.
Хапни нещо!
Шефе, от 6 месеца чистя маси, защо не ме направиш келнер?
Това е китайски ресторант, а ти не си китаец.
Е, и? Тук е Америка. И двамата сме американци.
- Имаш ли зелена карта? - Ако имах, можех ли да съм келнер?
Не. Не си китаец.
Томи, задръж позицията си!
Трябва да играеш по крилото!
Това не ти е световен финал. Той е на 7.
Никога не е твърде рано, Вал.
Мен ако питаш, Том не става за футболист.
Това е...
Давай!
- Пази се! - Давай, Том!
Благодаря.
- Бива си го. - Определено.
- Ти ли го научи на тези финтове? - Не, Господ.
Стойката му е неправилна.
Гледа в земята. И не си вдига крака достатъчно.
Всички противникови отбори смятат така.
И ето какво следва.
Браво, синко.
Играл ли си професионално?
Професионалните набират колежани, а никой от нас не е учил в колеж.
- Кога е следващият ви мач? - В събота.
Засякох се с един човек в самолета.
Искам да те види. Спортен агент е.
Сериозно говоря, имаш заложби.
Не се засягайте, но бързам за работа.
И аз съм играл футбол.
- Къде? - В Англия.
Търсил съм и таланти. Знам какво говоря.
- В Англия? - Как се казваш?
- Сантяго Муньес. - Глен Фой.
До събота, Сантяго.
Ама че...
Кинозвездите имат агенти.
За какво ти е агент на теб?
Момчето ти си го бива. Може да стане звезда.
Не ти ли е ясно?
Има два типа хора на този свят.
Такива, които живеят в имения, и такива като нас,
които им косят моравите и им мият колите.
Ако стана професионалист, това може да се промени.
Какви ги приказваш?
Ритате топка в парка с момчета, които работят на автомивка.
Като се срещна с този човек, всичко може да се промени. За добро.
Аз знам как ще се промени за добро.
Ще си купим пикап и ще завъртим собствен бизнес.
Останалото са глупости.
Още една бира.
Бейзбол, тенис, футбол, баскетбол - всичко с едно натискане на копчето.
Изживейте спортната тръпка в уюта на собствения си дом.
- Бари, удобно ли е да поговорим? - Не изпускай мига.
Става дума за едно мексиканче от гетото.
Направо ме шашна, а аз не се шашкам лесно.
За последно ме шашна Джърмейн Дефо.
- Да не зачекваме темата. - Момчето ще играе в събота следобед.
В един колеж в центъра.
Дай ми точния адрес и със сигурност съм там.
- Радвам се да го чуя. - Пак някой се присети...
Ти се почерпи, опитай от хапките.
В Гейтсхед едва ли правят сашими.
Ще се видим после. Казвай.
- Желаете ли сашими? - Аз съм в Ел Ей.
Успех, Сантяго!
Назад!
Вал, дай ми телефона си.
Думай.
Глен, мой човек...
Не съм тъпанар и не съм забравил.
На бизнес среща съм. Цяла сутрин кисна тук.
Защо не ми пратиш запис на твоето момче?
Глен...
Кретен!
Гол!
Само така!
Здравей, бабо.
Браво, синко.
Благодаря. Това е братчето ми.
- Радвам се да се запознаем. - Това е баба ми.
А това е дъщеря ми Вал.
Значи вие сте агентът?
Не, този човек уреди агентът да дойде.
Но той не дойде. Твърде е... зает.
Ще дойде ли на следващия мач?
Боя се, че не.
Утре се връща в Англия. Аз също.
Виж ти, май моят старец е прав.
Размечтаеш ли се, те прецакват.
Благодаря все пак.
- Ало, кой е? - Обажда се Глен Фой.
Познаваме ли се, г-н Фой?
Бях един от вашите скаути, когато започнахте.
Всъщност ме уволнихте, но не ви се сърдя.
А защо ми звъните в 3:30 през нощта?
Извинявам се, аз съм в Калифорния.
Забелязах един млад футболист, има удивителен талант.
- Къде играе? - В един местен аматьорски отбор.
Утре се връщам в Англия и искам да ми обещаете нещо.
Ако дойде при вас, ще го видите ли?
- Искате да ви обещая? - Да.
Вижте го как играе, само това ви моля.
Ако кажа "да", ще ме оставите ли да спя?
Да, г-н Дорнхелм.
Тогава да, г-н Фой.
- Как си? - Добре. Какво правите тук?
Треньорът ти ми каза къде си.
Кой е този?
Англичанинът, който дойде да ме гледа на мача.
Ако дойдеш в Англия, Нюкасъл Юнайтед ще те пробва.
- Това е голям клуб. - Много голям.
Какви са тия глупости?
Въобразяваш си, че ще играеш футбол в Англия?
Той смята, че съм достатъчно добър.
Защо му втълпявате такива идеи?
За какъв се имате?
А ти слез на земята, вместо да летиш в облаците.
Това е голяма крачка.
Искате да прелети половината свят заради една ваша дума?
Мениджърът обеща да го види. Останалото зависи от него.
- Погледнете ме в очите и ми кажете. - Бабо...
Може ли Санти да стане професионалист?
Според мен да.
Татко, да тръгваме. Има задръстване, ще си изпуснеш самолета.
Ето визитката ми с всичките ми телефони.
Помисли си и ми звънни.
Радвам се, че се запознахме.
И аз.
Достатъчно ли са?
- Кое? - Всички знаят, че там криеш парите.
Ще отидеш ли?
- Баба смята, че трябва да отида. - А татко?
Не съм го питал.
Колко далече е Англия?
Сега ли?
На 400 долара разстояние.
Заспивай.
Веднага!
Там ли?
Благодаря.
Как можа, татко!
Платих 4500 за пикапа.
Взех 1200 от твоите,
но ти давам половината бизнес. Сделката е изгодна.
- Откраднал си парите му! - Ти не се меси.
Знаеше за какво са.
- След 2 седмици щях да съм ги събрал. - За какво?
Да гониш някаква глупава мечта?
Велик футболист в Англия. Я стига глупости.
И като се провалиш, как ще се върнеш без документи?
Искаш да пропилея шанса си заради твоите планове?
Аз се грижа за семейството си.
В Мексико работех по строежите, а вечер чистех един бардак.
Но спестих достатъчно да ви доведа в Америка.
И когато майка ти ни заряза, семейството разчиташе на мен.
- Не замесвай и нея. - Изкарвам достатъчно за тази къща.
А сега имаме и собствен бизнес.
Така се напредва, така се успява в живота.
Това си е твоят живот!
Не моят.
Гавин...
Дами и господа, днес е добър ден за нашия клуб.
Гавин е много талантлив играч
и бързо ще намери своето място на "Сейнт Джеймсис Парк".
Затова с удоволствие му връчвам... фланелката.
Първото място е недостижимо, Ерик.
Какви са реалистичните ви цели до края на сезона?
Да се класираме сред първите четири и да влезем в евротурнирите.
Трябва да съберете максимален брой точки от следващите мачове.
Клубът имаше някои проблеми напоследък.
Но...
Сега аз съм тук.
Не съм дошъл за слава, нито за пари.
Искам да печеля мачове.
Така че максималният брой точки няма да е проблем.
Нали, шефе?
- Къде е баща ти? - Отиде за някаква част за пикапа.
Чудесно.
По-добре да не разбира.
Билет за влака до Сан Диего.
Автобусен билет за Мексико Сити.
Мексико Сити?
Да.
Не можеш да летиш за Лондон от Лос Анджелис.
Нелегален си.
Ето ти билета.
За след една седмица е.
Бабо, откъде взе пари?
Цял живот съм работила, имам спестявания.
Какво продаде?
Какво заложи?
Разни старотии от миналото.
Значи стаята вече ще е само моя?
Ела тук.
Кой ще ти помага за уроците? Ще се отпуснеш.
Няма.
Вземи си душ, преди да тръгнеш. Вониш ужасно.
- Довечера ли тръгвам? - Да.
Преди да се прибере баща ти.
Когато майка ти си тръгна,
дадох дума на Бог да направя всичко, за да сбъднете мечтите си.
Заслужаваш този шанс.
Не го изпускай.
- Цел на посещението? - Моля?
- Бизнес или почивка? - Бизнес.
Играя сокър... футбол.
Надявам се да играя. За Нюкасъл Юнайтед.
Момент.
Този младеж иска да играе за вашия отбор, г-н Хендерсън.
Нюкасъл?
Да, сър.
Никога не отказваме помощ.
Глен, на телефона.
Ало?
Кой?
Сантяго!
- В Англия ли си? Къде? - Някъде в Лондон.
Е, Глен...
Как се стига до Нюкасъл?
Здравей, как си?
Защо не ми се обади от Ел Ей, че идваш?
- Проблем ли е? - Не, никакъв.
Просто ме хвана малко неподготвен.
Ще останеш при мен, докато се уредиш.
- Добре. - Добре дошъл в Тун.
- Какво е това? - Там, където живеят джордитата.
- Какво е джорди? - Някой, който живее в Тун.
Много имаш да учиш, младежо.
"Тун" нещо като "тон" ли е? Вид риба?
Благодаря.
- Сам ли живееш? - Да.
Дъщеря ми си я виждал.
- Имаш ли жена? - Почина преди 2 години, от рак.
Съжалявам.
Баба ми...
Изпраща ти това.
Виж ти...
Пази я още от дете.
Не съм от най-ревностните католици.
Тя смята, че си добър човек.
Вечерята ти е готова.
Мислех, че се занимаваш с футбол.
Вече не. Изпях си песента, като някои от тези коли.
- Поправяш ли ги? - Поправям, реставрирам...
Няма да има никого в клуба до към 10 ч.
Защо не отидеш да закусиш?
- Добре. - Имаш ли пари?
Не, но нищо.
- Не, не мога. - Няма проблем.
Взимай. Надясно.
Ще ти ги върна.
Внимавай с топката.
О, не...
Господине, ще ни върнете ли топката?
- Добър е. - Да, за циркаджия.
Ето ви я, прощавайте.
Другите не харесвали Гавин Харис, бил голяма надувка.
Три клуба за пет години трябва да ти говори нещо.
По-добре играе в комбинациите.
- Иначе прекалено се увлича. - Така си е.
Какво си ни зяпнал?
Извинете, но говорите за сокър, нали?
- Не. - Футбол.
А, да, тук няма за какво друго да се говори.
- Откъде си? - От Лос Анджелис.
Познаваш ли Чарлийз Терон? Страхотно маце е.
- Какво правиш тук? - На проби съм в Нюкасъл Юнайтед.
- Проби? Леле! - Ама ти сериозно ли?
Да, може би днес.
Не яж черен пудинг, синко.
- Какво е всъщност? - Не ти трябва да знаеш.
Футболът тук е религия. В Лондон има много отбори,
в Манчестър - два, в Ливърпул - два, в Глазгоу - два,
а тук е само Тун.
Ето го.
- Това ли е мениджърът? - Ерик Дорнхелм.
Суров човек е. Гледай го в очите.
Погледите няма да помогнат. Всичко зависи от краката ми.
Г-н Дорнхелм, извинете. Глен Фой.
Това е младежът, за когото ви казах.
- Здравейте. - От Лос Анджелис, Сантяго Муньес.
Кога сте ми казали?
По телефона, беше посред нощ. Обещахте ми да го пробвате.
Да. Само момент.
Кефи ли те? Вкарай хеттрик и ще имаш такава.
Сигурен съм, че имаш часовник, при това скъп.
Колко часа показва?
Извинявай, шефе, дадох фланелката си на едно дете в болницата.
Трябваше да ме снимат, щеше да е страхотна реклама.
Стига глупости. Шестима журналисти те чакат от 15 минути.
Върви.
И днес ще тренираш с резервите.
- Къде играеш? - В Лос Анджелис.
Питам за позицията.
В отбора съм нападател, но предпочитам центъра,
за да играя повече с топката.
Заведи го на игрището. Да видим какво може.
Много ви благодаря.
Ще те чакам.
Ето те. Как си, синко?
- Добре. - Мал Брейтуейт, треньор.
Приятели сме с Глен от едно време, така че съм на твоя страна.
Благодаря, сър.
Не съм "сър", а "тренер".
"Сър" е старчето, дето ще те наблюдава. Готов ли си?
- Да. - Добре, да вървим.
Хайде, не се безпокой.
Синко...
Ще играеш център - дясно.
- Познаваш ли Гавин? - Не.
Мини зад него. Ето го там.
- Извади Ейди. - Ейди, излез.
Слагай "лигавника". Прояви се.
Мал, кой е новакът?
Мексиканец е. Не му давай зор.
Ще го наглеждам.
Как си, Мал? Здрасти, Боби.
Франи, вкарай момчето в играта.
- Какво? Говори по-високо. - Хайде!
Тук.
Ще ти звънна после.
Остави на хлапето.
Давай.
Готови!
Адиос, амиго.
Върви под душа.
Не знам, Глен...
Краката ми сякаш не ме слушаха.
Утре ще се представя по-добре.
Няма да има утре.
Качвай се в колата.
Баща ми вярва, че всеки си има място в живота.
Работиш, изхранваш семейството си
и умираш.
И е глупаво да мечтаеш за друго.
- Ако обичате... - На вратата ме пуснаха.
Искам само да потърся един човек, няма да се бавя.
Г-н Дорнхелм, Глен Фой от тази сутрин.
Простете, че ви прекъсвам. Пропуснах ли досадните речи?
Аз ще изнасям една от тези досадни речи, не ме разсейвайте.
Нямаше да дойда, ако си вдигахте телефона.
- Какво искате? - Онова момче, Сантяго Муньес...
- Защо не седнете тук? - Благодаря.
Израснал е в бедност и трудности
и уменията му с топката са единственият му шанс.
Прелетял е 6000 км,
изтощен е, а и притеснен.
Никога не е виждал кал, а вие го навряхте в нея
и не спряхте да говорите по телефона.
- А той не спря да пада. - Но имаше един вълшебен миг,
когато финтира с топката във въздуха и преодоля Магоуън.
Видях.
Чувам, че тук добре се грижат за вас.
Когато бях скаут, по цял ден наблюдавах
как разни момчета се боричкат в калта.
Рядкост беше някой да ти стопли сърцето.
Като този младеж.
Дайте му един месец.
ГЛЕН Е ВЪРХЪТ
Открил си миналото ми.
Просто разглеждах.
Жена ми направи този албум.
Не ми каза, че си бил голям футболист.
Но не задълго.
- Защо? - Контузих си коляното.
Гащетата бяха по-къси, косите - по-дълги.
И не изкарвахме по 8 милиона годишно.
Но все пак сте били герои.
Футболистите винаги са били герои. Дори по времето на баща ми,
когато са печелели по 8 лири седмично и са бачкали в мината.
- Вземи. - Не мога да я приема.
Не ти я подарявам, само я пробвай.
Искам да видя дали черно-бялото ти отива.
Има ли смисъл?
На едномесечен изпитателен срок си.
Звънни пак на баба си.
Слушайте всички! Това е Сантяго Муньес от Мексико.
- Лос Анджелис. - Все едно.
До края на деня искам да се е запознал с всички ви.
Да действаме!
Давай, Сантяго.
- Санти, аз съм ходил в Мексико. - Хареса ли ти?
Цяла седмица дрисках.
Някой ден, синко.
Но не днес. Хайде.
Благодаря.
Седни, ако обичаш.
- Може да е малко високо. - Защо?
Защото си близо до мен и миришеш хубаво.
Нормално е.
- Ти ли си лекарката? - Сестрата. Той ще те прегледа скоро.
- Попълни ли формуляра? - Да.
Само две неща не разбрах.
Кои?
Примерно това тук.
"Кардиологични" значи проблеми със сърцето.
Нямам.
Ами това тук?
"Респираторни" - проблеми с дробовете и дишането.
Имаш ли?
Качи се на кантара.
Така...
- Как се казваш? - Сестра Хармисън.
- Питах за малкото име. - Не ти трябва да го знаеш.
Както и къде живея, коя зодия съм
и какво ще правя в събота вечер.
- Трябва да ти взема кръв. - Сериозно? Мразя игли.
Но имаш татуировка. Или е временна?
- Гангстерска е. - Бил си в банда?
Навремето.
Начините да се измъкнеш са три: Да те убият, да те опандизят или...
В моя случай, да имаш баба, която да ти налее акъл в главата.
Съжалявам, здравеняко.
- Какъв ти е проблемът бе? - Проблем ли?
Остави го тоя женчо.
- Не се връзвай. - Ще се пукна от смях.
- Пълен тиквеник. - Остави го.
- Тиквеник? - Хайде, да продължаваме.
- Колко време ти дадоха? - Един месец.
Малко е. На мен ми дадоха шест.
Преди бях в Транмиър Роувърс.
Взеха ме от училище, когато бях на 14.
- И как е? - Рано е да се каже.
Този е Гавин Харис. Току-що го купиха за 8 милиона лири.
С упадняците ли обядваме, Джейми?
Хюи Магоуън е на 33.
Ако другите защитници не си строшат краката, ще свърши като резерва.
- Защо ми има зъб? - Защото си нов в отбора.
И притежаваш нещо, което му липсва - нюх.
Повечето играчи, включително и аз, играят затворено,
наблягат на силните си страни и не разкриват слабостите си.
Великите играчи, които имат нюх, поемат рискове,
защото не ги считат за рискове. Съблечи си якето.
Хайде да поритаме.
Добре.
Те владеят топката, а не обратното.
Погледни само! Нужна е само една топка.
Приключи ли?
Да.
Извинявай.
Готово.
Мога да те разведа из града, ако искаш.
Довечера. Ще обиколим клубовете.
Пиячка, жени...
Трябва ли да си нося лична карта?
Лична карта ли?
Тук на колко години е разрешено да поръчваш алкохол?
На 11.
Гавин!
Ако искаш автограф, пиши на клуба, мухльо.
И аз играя там. В същия клуб съм!
Не съм те виждал.
Не ме пускат много.
Сестра Хармисън!
- Здрасти. - Елате с нас в този клуб.
Как не, тук е пълно с позьори.
- А вие къде отивате? - В "Спайглас".
- Навит ли си? - Да.
Заповядайте.
Хубаво вино е "Риоха". От Испания, твоя край, нали?
- Не, аз съм от Лос Анджелис. - А аз - от Ливърпул.
Ел Ей и Ливърпул? Какво правите тук?
- Ами... - Играем за Нюкасъл.
Нали футболистите са табу?
Те дори не са в резервите.
Докато си в блатото на посредствеността, имаш шанс.
Не те разбирам.
Не се променяй. Не ставай нещо, което не си.
Животът ми вече се промени, откакто съм тук.
Израснах на квартира с безработен баща и опиянчена майка.
Промяната е добре дошла.
Сега си спомних кой си.
- Онзи с пръста на крака. - Какво?
Имаше гъбички под нокътя.
Защо трябваше да го казваш?
Сигурно си виждала всички футболисти голи.
- Знам какво ще попиташ. - Не на кого му е най-голям.
- Какво тогава? - На кого му е най-малък?
Сигурно си ти, щом не иска да каже.
Пази го.
Догони го.
Помни какво ти казах.
Добре, подай топката.
Подай я.
Защо не подаде?
Мал!
Муньес!
Ела.
Съберете се, момчета.
Мал, дай ми 5 минути.
- Добре, шефе. - Благодаря.
Като ти кажа, ще тичаш към вратата с всички сили.
Разбра ли?
Тичай!
Върни се.
Пак. Тичай!
Какво научи?
- Че можете да вкарате гол от центъра? - Не.
Че топката е по-бърза от теб.
Тук се играе с пасове. Ясно ли е?
Футболът е отборен спорт.
Името, изписано отпред, е по-важно от онова отзад, разбра ли?
Нюкасъл навлиза в решителен етап.
До края остават само 3 мача
и за да се класират за Шампионската лига,
им трябват само победи - от днес.
Господи...
Не е лесно да победиш Челси.
- Добре са тренирани. - Меко казано.
На мача, да.
С гаджето на Гавин съм. Ще ти звънна после.
Момчета...
Как е възможно?
Засега Нюкасъл нямат нито една чиста голова възможност.
Губи сили.
Подават му, а той сякаш нарочно отбягва топката.
- Може да го мъчи контузия. - Не, махмурлук.
- Извади го. - Шола!
Последното, от което има нужда Нюкасъл, е още една травма.
Бездруго по терена се разхождат няколко контузени.
Сменям номер 10. Свободни удари и корнери.
Вадят от игра Гавин Харис.
Какво? Аз?
Той вади Гавин. Какво си въобразява?
Какви ги вършиш, швабо?
Смяна за Нюкасъл Юнайтед.
- Защо ме вадиш? - Сядай.
Само още 5 минути до края, а още няма гол.
Челси все още имат превъзходство.
Гол! Най-сетне вкараха гол.
И той е дело на Патрик Клайвърт.
- Приятна вечер, г-н Дорнхелм. - Лека нощ, сър.
РЕЗЕРВИ
Какво правиш тук? Контузен ли си?
- Не, имам страхотна новина. - Каква?
Влязох в резервите.
- Страхотно. - Остава ми само още една седмица.
Този мач е решаващ. Ако се справя, шефът ще ме задържи.
Не се и съмнявам.
- За Нюкасъл ли играеш? - Да.
Разпиши ми се тук.
Добре.
Скоро всички ще ти искат автограф.
Нещо против ли имаш? Защо мразиш футболистите?
Не мразя футбола, а славата, която той носи.
Заради баща ми. Беше в рок група, която стана хит за 5 минути.
- Сериозно? Знам ли го? - Едва ли. Бях 3-годишна.
Някои от футболистите ми напомнят за него.
От свестни, непретенциозни момчета
стават абсурдно богати кретени, които зарязват семействата си.
Нас пък ни заряза майка ми.
- Защо? Какво стана? - Баща ми не говори за това.
Спомням си само как беснееше и се наливаше.
Никога не ме е виждал как играя.
Обожавам футбола.
Играех всяка вечер след училище и в неделя след църква.
Мечтаех един ден футболът да стане моя живот.
Защо трябваше да дойдеш чак тук?
Питай светците.
Защо не му кажеш, бабо?
Какво да ми каже?
Сантяго ми се обади.
Много е щастлив.
Кажи му за мача.
Утре ще играе в мача на резервите.
След едва 3 седмици. Фантастично, нали?
Измъкна се като крадец, без дори да се сбогува.
Какво ме интересува?
Сядайте и слушайте внимателно.
Контузията на Дагър отшумява, така че ще играе до полувремето.
Сантяго, теб те искам по десния флаг.
Лепни се за осмицата, тарикатче е.
- После ще ти го преведа. - Джейми,
ти ще следиш двамата нападатели.
И помнете: Не им позволявайте да ви паникьосат.
Да вървим.
Да ги разбием, момчета.
Хайде, да действаме!
Мач на резервите: Нюкасъл Юнайтед - Манчестър Юнайтед
Какво е това?
Какво му става?
Върнете се в защита.
Джаки, как сме? Сантяго, назад!
Защо не облечеш червената фланелка? Жестоко играеш.
Добре ли си?
- Мисля, че му стига. - Прав си.
Влизай!
Върви да се изкъпеш.
Какво има? Контузен ли си?
Да не си купонясвал?
Имаш ли да ми кажеш нещо, синко?
Добре.
Не знам, Санти.
Определено имаш умения.
Но може би ти липсва бързина и издръжливост за английски футбол.
Може би за теб е по-добре да играеш в Ел Ей.
Трябва да те освободя, синко.
- Да? - Тук ли живее Роз?
Роузи, теб търсят.
Мамо, на нищо не приличам.
Ти да не си американецът?
Да, Сантяго.
- Ей сега ще слезе. - Благодаря.
- Да те почерпя с нещо? - Не, благодаря.
Навремето бях с мъжа ми на турне в Ел Ей.
Бяхме отседнали в хотел "Хайат" на Сънсет. Тогава се казваше "Райът".
- Ти нямаше ли да излизаш? - Не е спешно.
- Радвам се, че се запознахме. - И аз, госпожо.
- Името му е страхотно. - Тръгвай.
- Какво има? - Излъгах те.
На прегледа.
- Имам астма. - Каза ли им?
Ако им бях казал, нямаше да ме пробват.
- Кажи им сега. - Късно е.
Изгониха ме.
Съжалявам.
Дойдох да се сбогувам.
- Тръгваш ли си? - Утре.
- Защо бързаш? - Вече няма какво да правя тук.
Можеш да си намериш друг отбор.
Ама и аз...
Как изобщо си въобразявах, че ще успея?
- А и разочаровах много хора. - Не си.
- Кого? - Глен.
Баба ми.
Постоянно стават такива неща.
Това е част от играта.
Не, ние...
Почти не се познаваме.
По дяволите!
- Ти не си ли... - Не.
Ясно защо те извадиха от игра. Ти си боклук.
- Сестричките ли чукаш? - Не си първият.
- Такси "Рай". - Кола, спешно. Аз съм Гавин Харис.
Аз пък съм Клинт Истуд.
Сериозно, аз съм. Веднага ми трябва такси.
- Близо ли си до Блейклоу? - Защо?
Гавин Харис го е закъсал и иска такси.
- Вече съм зает. - Той е звезда, отивай!
Ще се поотклоним, момче. Знаменитост в беда.
Ти си американчето, нали? На тренировка ли?
- Не, към гарата. - Защо?
- Прецаках се. - Ще ми разкажеш по пътя.
Старчето ще ме разкъса, ако закъснея.
Значи наистина си Гавин Харис?
- Виноват. - Ти си боклук.
Така разправят. Хайде, Санти.
Моите уважения, старче, г-н Дорнхелм,
но клубът ще допусне голяма грешка, ако го освободи.
Играл съм с него и против него.
Талантът му е очевиден и за мен, и за момчетата.
- Технически... - Какво? По-добър е от теб?
Е...
Почти не ми отстъпва.
Снощи си е загубил инхалатора. Страда от астма, за бога.
Вярно ли е?
Да, но се опитах да го скрия.
Лъжите са проблем. Астмата не е.
Има инжекции, лекарства, акупунктура...
Личният ти лекар не ти ли е обяснил?
Нямам личен лекар. Ходя в една безплатна поликлиника.
- Постоянно ми ходатайстват за теб. - Искам да се докажа, сър.
Ако ми дадете шанс.
- Смяташ ли, че го заслужаваш? - Убеден съм.
Добре.
Върви да кажеш на доктора за състоянието си
и после се яви на тренировка.
Благодаря.
Постъпката ти е похвална.
Правя каквото мога.
А защо си облечен за дискотека и закъсня 47 минути за тренировка?
Мач на резервите Нюкасъл - Куинс Парк Рейнджърс
- Давай! - Харесваш ли го?
Да.
- Ставай, Санти. - Разпръснете се.
- Закъсня. - По-бързо не успях.
Хюи, я ми ела.
Без подобни изпълнения.
- Връщай се в игра. - Вече ще те остави на мира.
- Нали не ме харесваш? - Сестра ми ти е фенка.
Приличал си на Антонио Бандерас.
Ако я изчукаш, ще те убия.
Мач на резервите Нюкасъл Юнайтед - Мидълсбро
- Внимателно. - Нищичко не виждам.
Почти стигнахме. Стъпало.
Сега едно надолу.
Божичко, невероятно!
- Можеш ли да си представиш? - Не.
Преди месец се сбогувах и с града, и с теб,
а сега имам договор и апартамент.
Как можеш да си го позволиш?
Гавино.
Да ти представя приятелката си.
Здравей.
Не съм ти позволил да водиш жени.
Да си тръгна ли?
Само се бъзикам.
Чувствайте се като у дома си. Хладилникът е пълен.
Пица и дамски гащички? Начинът му на живот е очебиен.
Свестен е. А и ме спаси, забрави ли?
- Доста му се носи славата. - Футболът е нашият живот.
- Радвам се да те видя. - Как си?
Предложението ти е страхотно, но няма да стане.
Ще ти кажа защо. Председателят е кретен.
Мениджърът знае, а си мълчи, което го прави още по-голям кретен.
И играчите го знаят.
В съблекалнята се делят на групички и клики.
- Гав! - Имаш малко на носа.
След полунощ. Слушай, трябва да затварям.
Хайде, чао.
- Здрасти, Баз. - Я какъв си се изтупал.
- Довел съм Санти. - Чувам, че жънеш успехи.
Вкара два гола за резервите в събота.
- Здравей. - Как си?
Е, Санти, значи вече имаш договор до края на сезона?
Може ли да те попитам кой те уреди?
- Глен. - Глен Фой?
- Бачка в автосервиз. - Не е точно...
Не ме разбирай погрешно, свестен е. И беше страхотен футболист.
Но какво разбира от продажби?
Какво разбира от индосиране?
Ако станеш титуляр другия сезон...
Ще ти осигуря реклама на "Гап".
Помисли си.
Искаш ли да танцуваме?
Внимавай, той е спец по салсата.
Не, благодаря. Съжалявам.
Ало?
Какво става, братле?
Не може да бъде.
Татко! Сантяго е.
Иска да говори с теб.
Кажи му, че ме няма.
Сега не може да ти се обади.
Няма нищо.
Темпо!
Заведи ги на задното игрище, Анди.
Ще ни разкатае.
- Държа те под око, Хюи. - Ще се видим под душовете.
- Какво има? - Току-що видях списъка на резервите.
Няма ме в него. Дори на скамейката не съм.
Нищо не разбирам.
Играя където ми кажеш и както ми кажеш...
Не съм те изхвърлил. Вече не си на мое разположение.
- Как така? - Ще играеш с тях.
В Лондон, в събота.
Какво чакаш? Хайде!
Да се залавяме за работа, момчета.
Нюкасъл се измъкна на косъм с победа над Челси,
но Ливърпул им диша във врата.
Положението за Нюкасъл се утежнява и от импровизирания им състав
поради многото контузии,
а една от смените, Сантяго Муньес, е напълно непознат.
Говори се, че бил открит в Лос Анджелис
от Глен Фой, бивш футболист на Нюкасъл.
Муньес впечатляваше с изявите си в резервния отбор,
но тук нивото е много по-високо.
Чудно ми е как ще се справи, ако бъде вкаран в игра днес.
- Какво пропуснах? - Не много.
- Как сте? - Ще съм добре, като вземем 3 точки.
- Пълна скръб. - Недей така.
- Давай! - Искаме тръпка!
Видя ли?
Стига бе, рефер!
Муньес.
Муньес, влизаш.
Смел ход, но предвид обстоятелствата, не смятам, че има друг избор.
Днес е голям ден за този младеж.
Имаш шанс да покажеш какво можеш. Приготви се.
Разбий ги!
Кой е тоя, по дяволите?
Синът ми.
Това е моето момче, Сантяго. Аз съм му баща.
Ако вкара, ще те черпя една бира. Ела да седнеш на бара.
Хайде.
Смяна за Нюкасъл Юнайтед.
Излиза номер 13, Карл Франсис,
на негово място ще играе номер 26, Сантяго Муньес.
Страхотен спринт на Муньес.
Фаулиран е. Дузпа!
Хайде!
Дузпа!
- Седнете. - Не мога да го гледам тоя плейбой.
Спокойно.
Мразя го тоя момент.
- Заслужи си почерпката. - Малко е раничко.
В Нюкасъл не е.
Остават само секунди и ако мачът свърши така,
играчите на Нюкасъл ще се приберат доволни.
Легнете си вече.
Салса!
Прекрасно.
Какво забеляза, когато спечели дузпата?
Забелязах... гол линията.
Трябваше да забележиш двама играчи в по-добра позиция.
Ти не подаваш, а гониш слава.
Как си, Свен?
Стига си го мислил. Старчето на всеки чете конско.
Ти игра страхотно. Всички видяха.
Джони!
Сантяго.
Поздравления, беше невероятен.
Благодаря.
Цялата ми рода е за "Реал", Мадрид. Баба ми е влюбена в теб.
Ако продължаваш в същия дух, някой ден ще играеш там.
- Чао. - Приятно ми беше.
- Знаеш как е... - Гавино...
Да те запозная с приятелите си. Това е Зизу.
Това е Раул. Сантяго Муньес.
Защо изобщо движиш с него?
Той ми е шофьор.
Трябва да вървим.
Всичко хубаво. Ще се видим после.
Дошли са да снимат реклама. Здрави пачки, Сантяго.
- Да вървим, тук е тъпо. - Къде?
Това е моят град.
Вече мислехме да ви издирваме с полиция.
- Страхотен купон. - Още нищо не си видял.
Ела.
Ето го купона.
Здравейте, момчета.
- Напълни си ръцете. - Как не ни е срам!
Върви.
Да запечатаме момента.
Хайде де, не се срамувай.
Овладей топката.
Майката ти хич не я е било срам. Хайде, позирай.
- Не си ли падаш по такива купони? - Никога не знам какво да кажа.
На повечето момичета не е нужно да казваш каквото и да било.
Аз си имам момиче. Поне така мисля.
Много я харесвам.
Късметлийка.
- Как се запознахте с Гавино? - На купон.
Сред подобни хора.
Баровци, манекенки, футболисти...
Не му казвай, че съм си тръгнала.
Не че ще забележи.
Как ще обясниш това?
Няма нищо за обяснение, сър. Просто купонясвахме.
Когато пътуваш с този клуб, ти си негов посланик.
Г-н Дорнхелм, нямам вина...
Напротив! Допуснал си да станеш за резил.
- Кой е другият футболист? - Друг ли?
Пише, че сте били двама. Кой е другият?
- Не мога да ви кажа, сър. - Тоест не искаш?
Да.
Роз, трябва да ти обясня за снимката.
- Каква снимка? - В "Сън".
- Не чета този парцал. - Значи не си я видяла?
Аз й я показах. Купонът явно е бил страхотен.
Циците им истински ли са?
- Не е каквото изглежда. - Не ми се говори за това.
Заета съм. Върви да видиш приятеля си Джейми.
Той е в кабинет Б.
- Какво е станало? - Контузих се на мача на резервите.
Пратиха ме на скенер.
Ще се оправиш. В днешно време лекуват всичко.
Не знам, болката беше много силна.
Направо ми причерня.
Май ще се наложи да пропусна уроците по салса.
Менискусът му е разкъсан.
Има и скъсване на латералния кръстовиден лигамент.
Нищо не разбирам.
Ще може ли пак да играе?
Не и ако иска да ходи.
Здрасти.
Благодаря ти, че ме прикри.
Супер си. Ако ме беше изпял, щях да съм свършен.
Квит сме. Вече не съм ти задължен.
Добре.
Съсипваш си живота. Затова загуби Кристина.
- Тя ще се върне. - Не, няма. И знаеш ли защо?
Защото не понася тъпите ти приятели.
Как според теб снимката е попаднала във вестника? Блуто я е продал.
Колко изкарва твоят човек от дрогата, която пласира?
За какъв изобщо ме имаш?
Това са най-хубавите ни години и колко са?
Десетина, дори по-малко, ако се контузим като Джейми.
Никой не е застрахован. На един финт сме от закусвалнята.
Махай се.
Хайде, разкарай се.
Къде е татко?
Настройва пръскачките.
Хайде, татко, да тръгваме!
Татко?
Събуди се, татко.
Здрасти, Глен.
Мислех да намина да ти обясня за снимката във вестника.
Обадиха ми се от Ел Ей.
Звънни на баба си.
- Какво е станало? - Баща му е получил инфаркт.
Ще се оправи ли?
Починал е.
- Остави. - Не, дай го.
Така...
Благодаря за всичко.
Лек път.
- Да, шефе. - Ето. Чудесно, благодаря.
Шефе...
- Може ли да поговорим? - Слушам.
- Аз бях другият на снимката. - Шокиран съм.
И аз бях този, който завлече Санти на купона.
Той дори не искаше да дойде. Свястно момче е.
Поемам пълната отговорност.
И момчетата с пачки са си момчета.
Това извинение вече не върви.
- На колко години си? - На 28.
- По-скоро 29. - Да, някъде там.
Трябва да бъдеш пример за младите футболисти.
И на терена, и извън него. Прав ли съм?
Разбирам, шефе.
И...
... не си първият, който го казва.
Пътниците от полет 19 за Лондон да заемат местата си.
Връзките с международни полети ще бъдат обявени своевременно.
Качвайте се, господине.
Разгрейте се хубаво, дълъг ден ни чака.
Какво правиш тук? Защо не си в самолета?
Седях на летището и си мислех,
че сега поне имам извинение.
Основателна причина, с която да се оправдая пред всички.
"Баща ми почина. Наложи се да се върна, за да поема бизнеса."
Знаете ли защо си търся извинение?
Защото така ми беше насадено от баща ми.
Той ми отне самоувереността.
Напълно зачеркна възможността да имам...
Амбиции, нали разбирате?
Не ми е нужно извинение.
Само вие можете да ми кажете, че не ставам.
А и дори тогава...
... може да не се съглася с вас.
Прав си, Санти.
Няма смисъл да се връщаш.
Така е било писано.
Как се чувстваш?
Така и не се помирих с баща си.
- И той - с теб. - Никога не ми е прощавал.
Не знаеш дали е така.
Как би могъл да знаеш?
Ами всички онези снимки, които изпращаше у дома?
Вече не знам къде е моят дом.
Знаеш.
Зелен е и има врати в двата края.
Как си?
Добре, шефе.
Тежко е да загубиш баща. Спомням си когато моят почина.
Благодаря ви.
Не стой тук. Домакинът ще побеснее.
Чимовете му са свещени.
Просто исках да видя какво е чувството.
Да стъпиш на този терен.
В събота ще разбереш.
Хайде, не тъпчи тревата.
Ще играя в мача срещу Ливърпул.
Уреди ни с билети тогава.
Браво, синко.
Още като те зърнах, казах на Фил: "Това момче ще стане звезда."
Глупости.
Дължа ти пари за една закуска. Ето.
Качвай се, ще празнуваме.
- Това Гавин Харис ли е? - Къде?
Ще се видим с две момичета в един клуб.
Бъзикам се. Филм и пица.
- Вдигни гюрука, ужасно е студено. - Купи си палто.
Последен мач срещу основния им съперник - Ливърпул.
Следващите 90 минути ще решат съдбата на Нюкасъл.
Ще играят ли на евротурнирите, спохождани от славата?
За тази цел им е нужна победа.
Ложа?
Я си виж билета.
Глен, свободен ли си?
Слушайте.
Момчета.
Знаете какво трябва да направите.
Санти ще играе!
Нюкасъл избират да започнат с младия Сантяго Муньес.
Това е едва второто му участие като титуляр.
Надяват се да разкрие изцяло възможностите си,
които показа в мача срещу Фулъм миналата седмица.
Наша топка!
- Хайде, Санти. - Давай, Сантяго!
Играта става доста твърда.
Невероятен хъс. И на двата тима им трябва победа.
Върви да вземеш клиент от летището.
Не мога сега, Томи, бързам. Ще ти се обадя после.
Прощавайте, направете малко място.
- Как върви? - Засега имаме надмощие.
- Колко време играят? - Една минута.
Ливърпул губи топката.
Алан Шиърър се опитва да организира контраатака за Нюкасъл.
Получава подкрепа отдясно. Стивън Кар.
Сега Дайър поема.
Харис излиза в центъра, приготвя се...
И гол! Харис се разписа.
Мечтано начало за Нюкасъл.
Заби критиците си в земята.
Номер 10, Гавин Харис.
Реферът свири фаул.
Свободен удар за Ливърпул.
Изпълнен е бързо.
Корнер.
Висока топка...
Ливърпул изравнява - 1:1.
Голът отбеляза номер 25, Игор Бискан.
Нюкасъл пак губи топката.
Барош. Има възможност да стреля.
Гол! Ливърпул повежда - 2:1.
Два последователни бързи гола.
Жесток удар за Нюкасъл.
Ще успеят ли да обърнат резултата?
Голмайстор за Ливърпул - номер 5, Милан Барош.
Започва второто полувреме. Ливърпул води.
Вторият гол сериозно обезкуражи запалянковците.
Чудесна възможност за Джерард...
На косъм.
Ако топката беше влязла, щеше да загроби Нюкасъл.
Сега Муньес. Младежът има чудесна техника.
Разменя си пасове с Алан Шиърър.
Подай.
Пас.
Хайде, подай.
Пас!
Гол! Резултатът е 2:2.
Красота!
- Трябва да поговорим за момчето. - За какво?
Кой ще го представлява. Ще се избият за него.
- Пълно е с акули. - Знам, затова нае мен.
Какво?
Нюкасъл играе сърцато.
Но ако резултатът се запази, Ливърпул ще се класира за Европа.
Три минути до края, Нюкасъл няма време.
Трябва някак си да стигне до победата.
Назад!
Хайде...
Хайде, синко, разбий ги.
Пряк свободен в много опасна зона.
Дай му картон!
Това е голям шанс за Нюкасъл. Но кой ще го поеме?
Санти!
Действай.
Дано знаят какво правят. Младият Сантяго Муньес се подготвя,
остават секунди до края.
Надеждите на цял един град са заложени на него.
Хайде!
Мислех, че дори не харесваш футбол.
Невероятно. Най-младият играч на Нюкасъл
накара феновете да запеят.
Това е внукът ми. Брат му.
- Вярно е, той е оттук. - Виждали сме баща му.
Но как?
Дойде тук за мача с Фулъм. Беше на седмото небе.
Татко е бил тук?
Остават секунди. Времето почти изтече.
Търсят те по телефона.
Така ли?
Сантяго, гледахме мача.
Хулио и аз.
Не, дъщерята на Глен ни доведе. Беше фантастичен.
Искам да ти кажа и още нещо за баща ти.
Глен!
Когато играх срещу Фулъм...
Баща ми е гледал мача!
Видял ме е как играя!
Сигурно и сега те гледа.
Ripped by Blink182