Излезте от превозните средства. Оставете ключовете на таблото.
Вземете всичките си вещи с вас за инспекция.
Продължавайте.
Мислиш, че ме е страх ли, капитане? - Никога не те е страх.
Освен когато ти си уплашен. - Значи наистина те е страх.
Защо не се махнеш оттук, за да сме спокойни и двамата?
Мога да пътувам и сама. - Не!
Внимавай, Карън. Моля те.
По дяволите! Продължава да го прави. - Не вдигай ръце над раменете си.
Май няма да мога да козирувам.
Излезте от колата, ако обичате.
Излезте от превозното средство. Оставете ключовете на таблото.
Вземете всичките си вещи с вас за инспекция.
Идентифицирайте се.
Разрешително за пътуване до Ванкувър.
Нека позная, по-големият е нейния. Прав ли съм?
Винаги познавам. Защо им трябва да се преобличат по три пъти на ден.
Имаме позитивен резултат. - Не, трябва да има някаква грешка!
Проклети бременни! Извинете ме за езика, г-жо. Мислите ли, че ще се научат?
Някои не. - Така си е.
Следващата. - Ваш ред е.
Отрицателен. Продължавайте.
Хайде.
Не забравяйте любимите й дрехи. - Благодаря. Просто съм толкова уморен.
Цяла нощ карам.
Кучката се опитва да излъже машините ни!
С проклета метална жилетка е!
Багяй! Върви!
Арестуван сте. Изправете се и дръжте ръцете си встрани от тялото.
Останете на място. Вдигнете ръце над главата си.
Арестуван сте.
Едно нещо му признавам на това място. Огромно е.
Огромно като устата ти. - Няма прозорци.
Затворници, моля за внимание.
Скоро ще влезете в Крепостта.
Затвор със строг режим, управляван от корпорацията "Мен-Тел".
Пробутах два чека и ме вкарват на строг режим.
Крепостта се намира в изолирана пустиня.
В нея не може да оцелее нищо живо. Бягството е невъзможно.
Трябва да прекарам 60 дни тук. - Кратка присъда, човече.
Само ще подремнеш малко. - Никога не дремя.
Теб за какво те вкараха? - Жена ми забременя с второ дете.
Едно не ви ли стигаше?
Почина при раждането. - Не й ли сложиха система?
Казаха, че са го направили. Предполагам, че сме извадили късмет.
Що за късмет е това? Колко ти дадоха? - 31 години.
Защо, по дяволите, се усмихваш? - Тя се измъкна.
Навлизате в охраняема зона. Нарушенията се наказват.
Висок е 30 етажа. Как така не го виждаме?
Успокой се. Дишай дълбоко.
Остави го. Вече е мъртъв. - Просто е уплашен, ясно?
Уплашените не оцеляват вътре.
Добре. Всички да се събличат.
Веднага!
Затворници, моля за внимание.
Добре дошли в Крепостта.
Всичко тук е собственост на корпорация "Мен-Тел".
Включително и вие. Аз съм директорът на затвора По.
Правителството плаща на "Мен-Тел" по 27 долара дневно за всеки един от вас.
Те очакват да използваме и развиваме способностите ви.
Скрито оръжие. - Отвори уста!
Извади го от устата си и го хвърли в кошчето.
Работните ви смени ще бъдат определяни от компютърът ни ЗЕТ 10.
Ще се научите да живеете без ден и без нощ.
Това са Психологични Охранителни Разузнавателни Системи.
ПОРС.
Мислите ви ще бъдат с мен...
...винаги.
Пъхнете главите си там. Веднага!
Приготвяне на вътрешен предавател.
Ще ви бъде поставен вътрешен предавател.
Устройство за автоматичен контрол на поведението на "Мен-Тел".
Запомнете всички правила.
Особено внимавайте с жълтите и червените линии.
Преминаването на жълта линия причинява болка.
Преминаването на червена линия причинява смърт.
Нарушенията се наказват.
Болен съм. Болестта ми се нарича клаустрофобия.
Това е сериозна болест! - Не прави това.
Останете в строя. Не преминавайте жълтата линия.
Никой ли не ме слуша? Имам бележка от лекарят ми.
Жълтото означава болка.
Не мога да остана тук! Чувате ли!
Предавателят е в режим "Болка".
Изключете го! Можете да го изключите!
Не преминавайте червената линия. Червеното означава смърт.
Казах ти. Като пристигна, вече беше мъртъв.
Крепостта е най-големият подземен затвор в света.
33 етажа надолу.
Обърнете внимание на неутронните оръдия намиращи се в централното ядро.
Унищожават само органична материя.
Затворници Бреник и Гомес, слезте тук, моля.
Нагоре по стълбите, ако обичате.
Моля, последвайте ме.
Няма начин! Не приемаме повече тук!
И без това е претъпкано.
Оплакването е нарушение.
Препълването също.
Наказанието започва след 5 секунди.
Не, стига.
Добре де, мамче, стига.
Колкото повече, толкова по-весело.
Кучка.
5 секунди, за да влезете в килията.
Влизайте.
Какво ще стане ако просто излезем? - Опитай.
Какъв ти е проблема?
Лазерни ограничители. - Отстъпете, ако обичате.
Отстъпете, моля.
Умна риба. Много умна.
Ще трябва да плащате наем. - Излежавам си присъдата.
Има различни присъди. Помисли си.
Ако не си плащаш наема, с Мадокс ще си го вземем.
Ти ли си това?
Не. Трудно е да не забележиш Мадокс. На челото има татуировка "187".
Знаеш ли какво означава 187, рибо?
Обзалагам се, че не е коефициентът ти на интелигентност.
187. Осъден на смърт.
Може би все пак ще си платиш.
60 секунди до изгасване на светлините.
Бреник, Джон.
Ди Дей.
Лягай където искаш.
Ей, красавецо, задникът ти като лицето ти ли е хубав?
Можеш да легнеш при мен. - Опитай и ще умреш.
Мога да чакам.
Лека нощ, сладурче.
Не сънувайте.
Това ти харесва.
Предполагам, че да.
Функцията ти е да наблюдаваш и контролираш.
Не наблюдаваме личното удоволствие.
Ти не разбираш удоволствието...
... нито болката. А аз да.
Време е за болка.
Боя се, че да.
Непозволени мисли.
Какво има? Да не те боли корема? А може би имаш стомашно разстройство?
Какво му има?
Той е призрак. Промиха му мозъка.
Опита се да избяга. Голяма грешка. - Грешка е това което правите вие.
Никой не може да се измъкне от тук.
Не вярвай на всичко което ти казват.
Помощ!
Остави ме на мира! Помощ!
Частно парти.
Насилието не се толерира.
Затворници Мадокс, Бреник и Гомез.
Ще бъдете освободени щом бъде открит виновникът за това.
Не издържам повече.
Трябва да изляза. - Тогава се опържи, шибаняко!
Стига, можеш да го направиш.
Готови ли сте да предадете виновника?
Трябва да изляза оттук. - Мисли за това, че си силен.
Силен съм.
Кажеш ли им... мъртъв си. - Затваряй си устата.
Ще затворя твоята... Завинаги.
915764, готов ли си да назовеш виновника?
Не...
Кой започна инцидентът?
Беше...
Кой започна инцидентът?
Аз бях.
Затворник Бреник, незабавно се явете при директор По.
Седни, 95763.
Казвам се, Бреник. - Разбира се.
Настани се удобно. - Така ми е удобно.
Предполагам, че си се запознал с Ейбрахам.
Той най-добрият от подопечните ми.
Написах няколко много ласкави доклади за него, но честно казано,
не знам какво бих правил, ако си тръгне.
Джон Бреник...
Най-титулуваният капитан в историята на черните барети.
Уволнил си се обезчестен, нали?
Изгубил си цял взвод. - Това не ви влиза в работата!
Толкова трогателно. Предполагам, че това е разбираемо...
Но все пак...
Нали не искаш да изгубиш точно този бивш войник?
Хванахме я преди да премине моста.
Законът е ясен: по едно дете на жена.
Живеем на много малка и крехка планета.
Трябва да поддържаме балансът на популацията.
Абортите са незаконни и това оставя само една алтернатива.
Толкова е прекрасна.
Включи, Карън Бреник.
Включването извършено.
Копеле! - Зед...
Не мисля, че осъзнавате положението си, Бреник.
Нямате нищо. Няма къде да се скриете.
Вие сте нищо.
Прецаках нещата. Не можах да се справя.
Знам. Най-добре се пази.
Къде е женското отделение?
Дори не си го помисляй. - Ще ме издадеш ли?
Малките му сестрички ще го направят.
Къде е женското отделение? - Не мисля да умирам тук.
Ако не ми кажеш, ще умреш веднага.
Гадна работа.
Тук си само от два дни и вече си като всички останали.
Не отговори на въпросът ми. - Майната ти.
Нива А и Б.
Какво има?
Бебето рита. Усещам го.
Всичко е наред. Това е естествено.
Иска ми се да го подържа поне за малко.
Знам, че не мога да я задържа,
но ми се иска да видя как отваря очи...
Няма да позволя да ми вземат детето.
Извадете номер 74270.
Не...
Хванете я!
Спрете я!
Към операционната.
По-спокойно.
Бебетата ви са собственост на корпорация "Мен-Тел".
Хайде да те видим, заднико!
Лазерният периметър е нарушен. Моля, отстъпете.
Да ги включа ли?
Не.
Прибери моста.
42910 вече не е нужен.
Има смъртна присъда. Екзекутирай го, 95763.
Това е заповед!
Сантименталността ти е трогваща, но глупава, Бреник.
Затворници,... демонстрация.
Пусни ги! Веднага!
Шибан задник!
Не стреляй, Зед. Включи, Бреник.
Произволно включване.
Хайде, Карън!
Отведете Джон Бреник в изолатора, за да изчака наказанието си.
Неподчинението не се толерира.
Дължа ти извинение. - Не е нужно.
Нино...
Хайде, човече, да вървим.
Мамка му, човече...
Красота!
Сега това е леглото на Бреник. - И откога?
Откакто убиха приятелят ти.
Смотаняко!
Изглеждаш ужасно. - Много ли?
Да.
Бях тромав. Ударих се в тухлена стена.
Само дето стената се движеше.
По поиска да ти кажа да сътрудничиш. - Вече ми каза.
Каза да ти предам, че ако не го направиш ще е много лошо за теб.
Без майтап?
Ако ми е пукало за теб трябвало да те умолявам да го послушаш.
Ти какво искаш? - Съпруга си.
Имаш го.
Джон, независимо какво направиш... ...винаги ще те обичам.
Нали знаеш, че никак не те бива в сбогуванията?
Винаги е било така.
Процедурата започва.
Джон, помогни ми!
Там е от три дни.
Никой не е издържал четири.
За всичко има първи път.
Можете да спрете болката му. - Но това си има цена.
Искам да живееш тук.
Да споделяш покоите ми, по времето на престоя си.
Защо аз? - Защо музиката ми носи наслада?
Не знам, никога не съм оценявала музиката.
Търся си компания.
Не мога да съм приятелски настроена към човека, който измъчва съпруга ми.
Престанете!
Добре...
Моля? - Да! Само го пусни.
Освободете Джон Бреник и го върнете в килията му.
Мили Боже! Какво са му направили?
Той е призрак.
Вече го няма. - Глупости! Диша.
Умът му е мъртъв.
Просто тялото още не го е осъзнало.
Добре дошъл, скъпи. - Да го включа ли?
Почакай малко, Зед.
Това е поразителен сън.
Много поучителен...
...за затворническата психология.
Жената на Бреник ви кара да действате по непрофесионален начин.
Това не ти влиза в работата.
Присъствието й е нарушение. - Сам взимам решенията, Зед!
Да го включа ли?
Това са забранени мисли.
Много напреднал модел.
В армията си била компютърен специалист, нали?
Никога не съм срещала нещо толкова могъщо като Зед.
Разбира се, че не си. Никой не е. Не я докосвай!
Зед, заключи.
Ако някога докоснеш клавиатурата й,...
или издадеш дори и една гласова команда,...
ти и детето ти ще изпитате болка непозната досега в човешката история.
Не го докосвай!
Какво му пука? Сам си го причини.
Не, те го направиха!
И какво ще направите вие по въпроса?
Точно така.
Какво си ти? - Аз съм висше същество.
Не си човек. Ти си... - Чудовище? Изрод?
Корпорация "Мен-Тел" ме превърна в по-ефикасно същество.
Веднъж месечно поемам амино киселини.
Не ми трябва нито храна, нито гориво.
Когато моят вид стане мнозинство, няма да има повече световен глад.
Не спиш. Не ядеш. Не можеш и да правиш любов, нали?
Не, но мога да обичам.
Има ли други като теб? - Не са много, но има.
Аз бях едно от първите чеда на "Мен-Тел". Беше нещо много специално.
Това става с бебетата ни, нали? - Разбира се.
Видях жена ти, капитане.
Видях Карън.
Напълняла е.
Вече личи, че е бременна.
Чувства как бебето мърда.
Твоето бебе.
Не...
Знаеш, че не мога.
Знам.
Но опитвал ли си някога?
Това е... много специално.
Чудя се, защо не съм го опитвал досега.
Как се чувстваш?
Щастлив.
Защо не сте в гласов режим?
Продължете, директор По.
Ела насам, Джони.
Не се страхувай.
Джон...
Тук съм, Джон.
Карън, къде си? - Ето ме.
За в бъдеще трябва да съм по-умерен.
Добро утро, блок "Ориндж", ниво "Е".
Остава половин час до явяването ви на работа.
Събудете Бреник. - Буден съм.
Мили Боже! Жив си!
Колко време не бях на себе си? - Четири месеца.
Истина е, човече. Доста дълго те нямаше.
Добре съм.
Чакай малко. Толкова дълго ли съм тук? Терминът на Карън наближава.
Тя е добре. - Виждал ли си я?
Достатъчно силен ли си за истината?
Карън се премести в покоите на По.
Затова той не те уби.
Тя се спаси. - Близо е до изхода.
Никога няма да влезеш там. - Ти ще влезеш.
Това ми е работата.
Чака ме помилване за което да мисля. Няма да рискувам всичко...
за да си поиграеш на беглец!
Не си играя.
Трябва да поговорим.
Разговорите са опасни. - Така си е.
Говорих със съпруга ви.
В една килия сме.
През всичкото това време... - Досега беше като зомби.
Само се взираше в една точка... до днес.
Станало ли е?
Станало е.
Слава Богу! - Не знам какво сте направили,...
но сега планира бягство. Досега никой не се е измъквал от тук.
Той е добър човек. Не искам да видя как умира.
Няма да умре. Не и ако му помогна.
Не знам как, но това ще измъкне Карън.
Дай да го погледна. Разбирам ги тези работи.
Ще трябва да го разглобя, но...
После ще можеш ли да го сглобиш? - Машинариите ме обичат.
Мога да го накарам да проработи отново. С това се занимавах.
Механик ли си бил? - Не, занимавах се с експлозиви.
"Първа Междуконтинентална Банка"?
Да знаете как само го гръмнах онзи сейф!
Единственият ми проблем беше, че партньорите ми ме предадоха.
Защо? - Гръмнах и парите.
Не прецаквай нещата.
Новите отсеци ще са завършени другия месец.
Изоставаме от графика. - Проблеми с почвата.
До края на годината трябва да са готови пет нови нива.
Наясно съм с това.
Нагласи си часовника, Зед. До края на работния ден остават 93 минути.
Потвърждавам.
Защо си още будна? - Не мога да заспя.
За доброто на детето ни, трябва да си почиваш.
Това е невероятно! Истинска красавица!
Гениална работа. Погледни тук.
Това са множество микроси. Те са болката ти.
А това са макросите. Те убиват.
Това малкото отгоре се закача за нервите.
Трябва да го сглобиш.
Работя по въпроса. - И да го извадиш от мен.
Може и да успея да те накарам да го повърнеш,...
...но тази кучка е доста чувствителна.
Говорим си за истинска бомба.
Може ли да ме убие? - Много е възможно.
Намери друг начин. - Може и да няма.
Грешен отговор. Опитай отново.
Ако успея... - Когато успееш.
Когато успея,... ще тръгна с теб.
Забавлявам се. Много се забавлявам.
Имаш ли представа откога не съм се забавлявал така?
Измъкването няма да е забавно. - Не, но ще е разнообразие.
Всичко което трябва да направиш е да му го занесеш.
"Всичко" ли? Стига глупости. Това е сериозна работа.
Знам, че е опасно, но все пак те моля.
Да речем, че не ми промият мозъка... Ами какво ще стане с помилването ми?
Знаеш, че няма помилване. Държиш се за тази надежда, защото си човек.
Защото в теб има нещо, което не могат да докопат. Това е шансът ти да се бориш.
За кого да се боря? За теб? За съпругът ти?
Никога през живота си не съм молила никого.
Моля те, Ейбрахам. Моля те.
Ако не искаш да го направиш заради мен, направи го за детето ми.
Ще трябва да го върна преди да е разбрал.
Какво е това?
Досега не си ли виждали холографски кристал?
Единственият проблем е, че за да проработи, ни трябва лазер.
Имаме лазер. - Ще си забиеш ръката там?
Трябва ни нещо с което да го хванем.
Почакайте малко. Вземи това. Имаме каквото ни трябва.
Проклет да съм!
Погледнете... Може би това е изходът.
Дръж го стабилно. - Съжалявам, но се нагрява.
Ще минем през строежа. После влизаме във вентилацията.
Тя се включва към тази шахта, която продължава до горе...
Ако не го вземем сме мъртви.
Майната му на кристала, трябват ми очилата.
Хвани го.
Нарушаване на лазерният периметър. Моля отстъпете.
Мамка му, не те ли боли? - Боли ме.
Как е кристалът? - Добре си е.
Трябва да видите как изглеждате през това нещо.
Искам да се разведеш със съпруга си.
Това не беше част от сделката.
Той няма да излезе оттук. Никога повече няма да го видиш.
Той е просто едно колелце в машината на Крепостта. Нека ти покажа.
Единствената причина да е тук е разширяването на базата.
Докосвала ли си това?
Забелязах, че има прах и го почистих.
Идиот! Знаеш ли какво ще коства да се поправи картата?
Моля за извинение. - Това ще се отрази на помилването ти.
Съжалявам.
Разведи се със съпруга си и се омъжи за мен.
Ще помоля "Мен-Тел" за разрешение...
да отгледам детето като свое.
Обещавам ти... Няма да ти отнема детето.
Това нищо ли не означава?
Ами Джон?
Ще го освободя.
Карън трябва да му даде отговор до утре вечер.
Добре. Утре сутринта тръгваме.
Времето изтече.
Мисля, че успях човече. Гледай сега.
Ето тук. Гледайте.
Това е магнитен детонатор. - Е и?
Не си ли ходил на училище? Два магнита и лист хартия между тях...
Можеш да го измъкнеш от нас? - Да... на теория.
Но ако ни усетят може да ни убият.
Да разберем. - Имаш предвид сега ли?
Сещаш ли се за по-подходящо време? - Не...
Какво ще стане с нас, ако те гръмнат.
Опитай с мен.
Идвам с вас. - Няма начин!
Ще го направиш ли или не?
Може малко да те заболи, ясно?
Къде си?
Мисля, че го хванах.
Стига си се моткал!
Без бързане няма проблеми.
Стига си се моткал. Извади проклетото нещо от него!
Не се мотая. Заседна.
Всичко е наред.
Добре... мой ред е.
Някой да си записва. Не мога да си го направя сам.
Аз ще го направя... след като извадиш моето.
Ами помилването ти? - Глупости! Време е да се събудя.
Идвам с вас.
Не. Рискът е прекалено голям.
Страхуваш се да не ни изгубиш.,..
...както си изгубил взвода си ли?
Никога вече не искам да отговарям за живота на друг човек.
Говоря само от моме име,...
но е по-добре да умреш опитвайки, отколкото седейки тук.
Така си е, човече.
Така е.
Не съм сънувал от 40 години.
Джон Бреник е напълно реабилитират и по-този начин получава пълно помилване.
Свободен е да напусне Крепостта...
Има нещо, което трябва да видите преди да довършите документа.
Не сега, Зед.
Настоявам.
Е? - Наблюдавайте.
Как се осмеляваш да шпионираш покоите ми?
Случаят беше докладван на корпорация "Мен-Тел".
Освободен сте от поста си.
Заместникът ви ще пристигне до 24 часа.
Дотогава трябва да останете в покоите си.
Домашен арест ли?
Никога през живота си не съм напускал покоите си.
Вие сте собственост на "Мен-Тел".
Аз съм директорът на това учреждение.
Моля напуснете контролната зала.
Престъпленията не се толерират.
Кавга в района на строежа. Мадокс, Бреник, Стигс и Гомес,...
Това е невъзможно.
...ще бъдете включени след 5 секунди.
Не! Мадокс е мъртъв!
Хайде!
Те бягат и ти ще си отговорна за това.
Ще имаш късмет ако те сложат и в преводаческия отдел.
Масово включване.
В тръбата са. Отвори парните клапи.
Активирай ударните клонинги.
Мислех, че това е пътят към изхода. - Това е.
Но не и оттук.
Трябва да се махнем оттук. - Движи се!
Предайте се незабавно и няма да бдете наранени.
Бреник, жена ти е при мен.
Имаш 10 секунди да се предадеш.
Не го прави. - Това е единственият ни шанс!
Излезеш ли, мъртъв си. - Няма да се опека жив.
Излизам! - Не!
Насам.
Хайде, махаме се от тук.
Зед ме предупреди, че връзката ни не е в интерес на "Мен-Тел".
Не й обърнах внимание. Колко глупаво от моя страна.
Махни се от пътя ни. - Включи Айбрахам, ако обичаш.
Махни се от пътя ни.
Какво е това, по дяволите.
Невероятно. Свързали са човек с компютъра.
Идеалният войник. - Оръжия активиращи се от нервите.
Какво ли не измислят в наши дни...
Да тръгваме.
Прикрийте се.
Да активирам ли втория ударен екип. - Ускори времето за реакция.
Насам.
Оръдието да отиде при строежа. - Капитане! Нищо не виждам!
Сляп съм като прилеп!
Капитане! Къде си?
Това ти ли си? Не виждам.
Къде си?
Нино! Да тръгваме. Хайде.
Застреляй ги, Зед.
Не мога да локализирам целта без устройствата.
Хайде, кучко!
Махни оръдието от там.
Измъкни ме от тук. - Хайде, ще вземем експреса.
Нино!
Къде са, Зед?
Нямам визуална връзка.
Мърдай... Мърдай!
Бреник...
Ще си платиш, копеле! Карън!
Къде е тя? - Искаш да видиш жена си ли?
Операционна 1.
При тази операция само детето оцелява.
Пусни ме... или тя ще умре.
Накарай ги да спрат.
Веднага!
Зед, спри раждането.
Съжалявам, не разпознавам командата.
Зед... моля те.
"Мен-Тел" не преговаря за заложници.
Отиваме в операционната. Хайде!
Не мога да ви позволя да изложите Крепостта на опасност.
Какво става?
В капан сте, Бреник. Екип клонинги идва насам.
Няма изход.
Заведи ме до клавиатурата.
Мамчето ръководи всичко. Нея трябва да прецакаме.
Добре...
Добре... Така не става нищо.
Обратен вирус.
Не става.
Добре...
Майко Божия!
Трябва да тръгваме. Ще се срещнем там откъдето дойдохме.
Какво става? - Не знам.
Джон!
Карън! - Тук съм, Джон!
Тук съм.
Пуснете я.
Не работи. - Мръдни се.
Портата. Трябва да отворим портата.
Трябва да има бутон за спешни случаи, нали?
Божичко! - Ще ражда. Спри.
Не и докато не преминем границата.
Контракциите зачестяват. Трябва да спрем.
Ей там има нещо.
Престъпленията не се толерират.
Бреник! Махайте се от там!
Престъпленията не се толерират.
Карън!
превод StraightEse