Още един нокаут за Мейсън Диксън, да видим какво мисли публиката по въпроса.
Това не е на добре. Тълпата не крие гнева си.
Феновете са много сърдити.
Всички винят Диксън за неспортсменското му поведение.
Те замерят непобедения световен шампион с лед!
Може би, това ще накара Диксън да се бие с някой по-достоен.
- Ако въобще има такъв. - Трябва ни боец, който се бие със страст.
Времето минава бързо. - Не достатъчно бързо.
Детето ти трябваше да е тук. - Няма нищо, Поли.
- Сериозно говоря. - Понякога е зает.
- Ние обаче не сме. - Нека не говорим за това.
Ще дойдеш довечера, нали? - На работа съм.
Както през последните 3 години. - Знам, но е твоят юбилей.
- Добре, обещавам. - Благодаря.
Задължен съм ти, Поли.
Какво става? Къде си бил? Закъсняваш.
Не искам да слушам това. Работата ти е най-важна.
Не ме интересува кой е баща ти. Разбра ли? Сега изчезвай.
Благодаря, господине.
Робин.
Как си?
Хвана ме със свален гард.
Просто исках да те намеря преди да се заемеш с нещо.
- Достатъчно съм зает и сега. - Как върви?
Добре съм.
- Ей, как си? - Оправям се.
- Искаш ли да пием по едно кафе? - Може би по-късно.
Да, може да наминеш през ресторанта.
Не мога тази вечер. Имам планове. Ще излизам с момчетата.
- Сбърках ли с нещо? - Какво искаш да кажеш?
Когато дойда тук, не ти е много удобно да говориш с мен.
- Хвърляш голяма сянка върху мен. - Така ли?
Тук няма да свършиш нищо, Робърт. Ще се представя сам.
Аз съм Уейн Томпсън, синът ви работи за мен.
- Добра работа е. - Отдавна исках да се запознаем.
Но май си доста зает.
Снимай ни. Мен и баща ти.
Добре.
- Това не е лявата. - Така им харесва на хората.
- Погледнете насам. - Най-после се запознахме.
Трябва да тръгвам. Радвам се, че се видяхме.
Пази се. Робърт, ще се видим по-късно.
Трябва да тръгвам.
Може да си променя плановете за довечера. - Би било прекрасно.
Пази се.
И не оставяй онези числа да те побъркат.
- Прекалено късно е. - Ползвай гумичка, отърви се от тях.
Ще се оправиш, нали? Чао.
Ще взема няколко.
Колко струват? Виж тук.
Много си щедър. - Няма проблеми.
- Как си, Изабел? - Добре, ако не беше и онзи там...
- Остави го. - Не можеш да го храниш завинаги.
Дори не изглежда като боксьор. - Много е добър.
Как е стомахът? - По-добре.
- Ако го мажеш със зехтин, детето ще бъде много силно.
- Добре. - Не се шегувам.
Как си, Спайдър? - Господ да те благослови, Роки.
Мерси.
Как върви работата?
Хосе, можеш ли да приготвиш нещо специално? Синът ми ще идва.
- Няма проблеми. - Благодаря.
Благодарен съм ти.
После го притиснах в ъгъла
и дадох всичко от себе си.
Ляв, десен. След това той ме удари доста силно.
И стана много тежко. Но после чух най-прекрасния звук.
- Сигналът за край на рунда? - Точно така.
Никога не съм бил толкова изморен. Седях в ъгъла и се чудех как да издържа.
А Мики идва и ми казва: "Хайде, бий се както трябва!
Трябва да победиш!" И аз му казах: Ако можех...
- Щях. - Точно така.
Наздраве. - Наздраве.
Да? Да му кажа, че не можеш да дойдеш?
Синът ти каза, че няма да може да дойде. Щял да дойде друг път.
- Не се е променил много от миналата година. - Така е.
Как си, Мик?
Почвам да се разпадам, Поли. - Целият свят се разпада.
Погледни ни само. - Говориш само глупости, Поли.
Когато живееш достатъчно дълго на определено място, почваш да го обичаш.
Не говоря глупости. Да тръгваме.
Заболя ме главата от този влак.
Помня как стоеше там и ми се усмихваше.
И всичко, което исках от нея, бе да ми вярва.
И тя ми вярваше.
Приключи ли?
Колко ще стоим тук? - Малко.
- Радвам се, че го събориха. - Хайде де.
- Добре ме чу. Радвам се, че го унищожиха.
Минавахме тук по леда до другата страна.
Тя се притесняваше, но и аз не бях стабилен на кънки.
Ледът е нещо глупаво. А хората, които стоят върху него, са още по-глупави.
А там се хващаше за ръката ми, когато падаше.
Изтръпвах целия.
Каза същото и миналата година, Роки.
Хайде да тръгваме.
Дори няма къде да седнем тук.
- Добре е. - Не е добре. Измръзвам.
- Какво ти става, Поли? - Ти живееш наопаки, Роко.
Преследваш миналото. А то дори не беше толкова прекрасно.
- За мен беше. - За мен обаче не.
Отнасяше се добре с нея, прекарвахте си добре заедно.
Но аз се държах лошо и не трябва да мисля за това!
Тя винаги те е обичала, Поли.
Съжалявам, Роко, но вече не мога така.
Мога ли да ти помогна с нещо? - Не... Идвах тук отдавна.
Просто оглеждам. Нищо особено.
- Искаш ли нещо? - Една малка бира.
Не искам да те притеснявам, но четох за смъртта на жена ти.
- Да, имаше го във вестника. - Чувала съм, че е била добър човек.
Да, така е.
Познавам ли те отнякъде? - Срещали сме се отдавна.
- Така ли? - Когато бях малка, ме изпрати до вкъщи.
- Така ли? - Каза ми да спра да пуша.
Да не пушиш? Ти си малката Мария, нали?
Да, аз съм.
- Изпратих те до вкъщи и ти ми каза да отида по дяволите.
- Не съм го казвала. - Каза го.
- Сигурен ли си? - Обидите винаги се помнят.
- Това ти ли си? - Как си?
- Мисля, че иска да пие сам. - Тогава дай му да пие.
Не те спирам. Това да не би да е мъжът ти?
Не мисля.
Както и да е, ние сме там. Искаш ли да ни почерпиш?
- Може би друг път. - Защо ме блъскаш така?
- Как се казваш? - Анджи. Защо питаш?
- Анджи, не се връзвай на приказките на онзи там.
- Не съм тъпа. Ти си тъпият.
Мислиш се за нещо повече от мен? Ти си нищо.
Не си по-добър от мен.
- Радвам се, че намина. - Попроменили са се хората тук.
- Искаш ли да... - Няма проблем.
Ако искаш ще затворя аз. Можеш да тръгваш.
- Добре, благодаря. - Как си, Роки?
Добре съм, мерси.
Тук ли живееш? - На няколко пресечки.
Да те закарам ли?
Добре.
- Женена ли си? - Нещо такова.
Тръгна си. - Просто така?
Да.
Нямаш деца, нали? - Имам момче.
И аз. Имам прекрасно момче.
- Ей, отворко. Не черпиш никого?
Момичетата работят. Не ни ли уважаваш?
Не го слушай.
Ела тук да те видим.
- Тъпанар. - За нищо не ставаш.
- Добре ли си? - Да.
Какво правиш? Не слизай, няма проблем.
Не, Марийке, не е добре.
Хайде, влизайте.
Виждаш ли това? Какво мислиш?
- Извинявай. - Много добре.
- Онзи ти праща извиненията си. - Добре.
Марвин.
- Виждам, че още пазиш ключа. - Да, имам ключ.
Имаш ли време да поговорим? - Имам много време след като ме зарязахте.
- Знаеш, че нямах нищо общо. - Да.
Преместихме се тук преди година. Но е само временно.
- Личи си. - Ще потърся апартамент.
- Апартаментите са хубави. - Да.
Това място беше хубаво едно време.
Има много история тук.
По-надолу имаше боксова зала. Доста са ме били там.
Но бяха добри времена. Тези сгради са на по 150 години.
И аз щях да се разпадам, ако бях тук от 150 години.
Тази лампа работи ли? - Не, изгоря.
Мерси, че ме докара. Извинявай за онези...
Няма проблем.
- Какво правиш навън толкова късно? - Това ли е синът ти?
Да. Цял ден седи навън.
- Невероятно. - Какво?
Последният път, когато те видях, беше малко дете, а сега ти имаш дете.
Прилича на теб. Има тази... Голяма коса.
Да, моето е другото.
- Така ли? - Баща му е от Ямайка.
- На кораб ли се запознахте? - Не точно.
- Как се казва? - Степс.
Съкратено е от Стивънсън. - Има логика.
Сигурно съм в лоша светлина, защото ме гледа много лошо.
Не, добро момче е. Искаш ли да се запознаете?
- Няма да остана, имам работа. - Разбирам.
Мерси пак, че ме докара... И за другото нещо също.
Ще се видим.
Добре.
Хайде, Степс.
Не ти ли е студено? Ял ли си?
- Марийке, няма ли да ме представиш?
Здрасти, Степс. - Как е?
Имам ресторант наблизо.
Къде беше? Имам само боклуци по джобовете си.
Ето визитка. Можете някой път да дойдете да хапнете.
Ще я оставя тук.
На стълбите (Steps).
До скоро.
Хайде.
Знаех, че мястото ти е тук, откакто влезе за пръв път... Беше на 10.
Сега имаш всичко, от което имаш нужда. Но не и доброта.
Прекалено си горд. Затова светът не те харесва.
Хората като теб трябва да бъдат изпитвани.
Да бъдат провокирани. - Знаеш, че направих всичко възможно.
Винаги има още някой някъде там.
И някой ден ще се изправиш срещу него.
И ще си толкова притиснат, че няма да можеш да дишаш.
Трябва да минеш през огъня.
Ако го преминеш, всички на този свят ще те уважават.
Дори и сам ще се уважаваш.
Благодарен съм ти.
Какво мога да направя за теб? - Можеш да ми дадеш малко пари.
- Харесвам те все повече. - Но не достатъчно.
- Ще се снимаш ли с детето? - Разбира се.
Покажи му юмрука си, за да му покажеш потенциала си.
Готово. Благодаря.
Добър апетит.
- Добър човек е. - Господине?
Спайдър отиде долу. - Какво търси там?
Не знам, твой приятел е.
- Спайдър. - Остави ме да мия чиниите.
- Гост си ми. - Остави ме и аз да правя нещо.
Гостите не мият чинии.
Не ме карай да те бия. Последният път имаше късмет.
- Провървяло ми е, а? Добре. - Исус иска да работя.
- Роки. - Да?
Имаш гости.
Не се мокри много.
Пазиш визитката. - Да.
- Седнете. - Разбира се.
Аз правя така.
Може ли да увеличиш?
Кой е най-добрият за всички времена?
Ако хора от различни времена, биха могли да се бият,
кой би спечелил при еднакви условия? Кой е най-великият?
Тази седмица ще използваме компютър и той ще ни каже кой би надделял.
Можете да коментирате на интернет страницата ни.
- Шампионе? - Да.
Ела да видиш какво говорят за теб, брато.
- За какво говориш? - Ела да видиш.
Тази вечер ще говорим за двукратния шампион Роки Балбоа.
Роки се е бил в тежки мачове и то срещу много различни бойци.
Мейсън Диксън има само слаби съперници.
Роки без съмнения печели.
Диксън никога не е бил нокаутиран, не е трябвало да понесе подобно нещо.
Но, ако би се бил с Балбоа, не мисля, че би имал шансове.
Какво става с теб?
Аз мисля, че са равни.
Но Диксън е по-бърз и би победил Балбоа.
Ще спечели със сигурност.
Нека видим какво показва компютърът.
Убийствен удар. Диксън е на пода.
Така те искам! Баща ти е шампион!
Ако го притоплите, ще става за ядене сутринта.
- Благодаря ти. - Добро дете е.
Надявам се, че не ви отегчих с музиката. - Напротив, харесва ми.
Мислиш ли, че Степс има нужда от работа? Да направи и той малко пари.
Мога да го наема да работи при мен. - Защо се държиш толкова добре?
Защото имам чувството, че не ставам за нищо. Липсва ми съпругата ми...
Не мислех за това.
- А за какво? - Че имаш други интереси.
Какво правиш? - Имай търпение.
Не ти дължа нищо... Но защо да не направя нещо добро?
Защо трябва да дължиш нещо, за да дадеш нещо?
Мисля, че ще е хубаво пак да излезем. - И аз така мисля.
Добре. Радвам се, че дойдохте.
Беше приятно да гледам как ядете.
Добра компания сте.
Ей, малката... Нека бъде светлина!
- Обичаш ли кучетата? - Кучетата?
Тук има много кучета...
Често идвах тук. Можеш да научиш много, говорейки с кучетата.
Не се шегувам.
Какво мислиш за това?
- Не изглежда дружелюбно. - Това е.
Как си? - Какво мислиш за това?
Ела тук момче. - Това ли?
- Да, защо не? - Много е грозно.
Знам. Но, ако се вгледаш по-отблизо, е сладко.
- Добре, да вземем това. - Степс, ела да ти покажа нещо.
Знаеш ли какво прави, лежейки в тази позиция?
- Не прави нищо. - Прави много неща.
Пести енергията си. - Защото е мъртво.
Не е мъртво. С добра храна и хубаво отношение ще стане като ново.
Как да го нарека? - Твое е, ти му избери.
Това е общо животно... 50 на 50.
- Не разбирам от кучета. - Не е трудно.
Даваш му ядене и се грижиш за него. Останалото идва само.
Не искаш ли да го наименуваш? Всеки трябва да се пробва поне веднъж.
- Не знам... Флийбег? (торба с бълхи) - Става.
Но мисля, че можеш да намериш и по-добро.
Пънчи (Силен, енергичен). Харесва ли ти?
- Пънчи? - Да.
- Харесва ми. - Наистина ли?
Да, лесно се помни. Лесно се произнася.
Много е добро. - Добре.
Добър избор. Хайде, Пънчи.
Готов ли си да те пуснат? Всичко е наред.
- Знаеш, че се шегувах, нали? - Да, ти си много забавно момче.
Роки.
Извинете ме.
- Здравей, Роки. - Здравей, Поли.
- Ще говорят за онзи измислен мач. - Хайде, ще ядем специалитета на деня.
Италианска кухня, готвена от мексиканци...
Дори не ме оставяш да гледам.
Какво грозно куче. - Сладко е.
Рок, аз изчезвам.
Онези неща ми харесват. - Така ли?
- Да. - Оценявам го.
- Ще се видим по-късно. - Добре.
- Кой е този престъпник? - Добро момче е.
- Облича се като прошляк. - Кой го казва.
- Скрий среброто... - Браво.
Здрасти, Спайдър.
- Не го ли преби този? - Няма ли да ме оставиш?
Ще закъснея за работа заради това. Остави ме малко и ти.
Добре, само няколко секунди.
Симулация между две легенди - Мохамед Али и Роки Марчиано.
Марчиано се отказа отдавна, а Али така и не се добра до реванш.
Минали са повече от 35 години от мача, спечелен от Марчиано.
Но не много се е променило.
Виждаш ли, за това ти говорех.
Невероятен нокаут.
Невероятно. - Блабоа го победи в 13 рунд.
Всичко това предизвика дискусии, защото много хора считат, че Балбоа е по-добър.
Но това е само един симулиран от компютър мач.
Лекувай се...
- Какво би направил срещу Диксън? - Не много. Надценяван е.
Знаеш ли, че има ресторант, където специалитетът сигурно е пребито пиле?
Не му обръщай внимание на този. Ще се видим по-късно.
- Какво правиш тук по това време? - Звъннах ти, но никой не отговори.
- Станало ли е нещо? - Не, просто исках да те видя.
- Искаш ли да влезеш? - Не, просто исках да те питам нещо.
Добре.
- Нали знаеш как казват, че може да имаш успех само веднъж?
- Мисля си да направя нещо. - Какво?
Да се бия. Нищо голямо, местни битки.
Не мислиш ли, че си прекалено стар?
Да, но това не означава, че не мога да правя някои неща.
Хората ще решат, че си полудял.
Какво е ненормалното в това да застанеш и да кажеш "Още мога"?
Егото ти говори...
Какво искаш да докажеш на другите, татко?
Да докажа... Отдавна не мисля като другите. Трябва да мислиш като себе си.
- Така правя. - Така ли? Добре.
Трябва да приемеш реалността. Светът вече не е същият.
Само дрехите са различни.
- Наистина не знам какво искаш от мен. - Искам да се разбираме.
През каквито и проблеми да преминаваш те ще отминат.
- Сигурно си прав. - Времето настига всички ни.
- Няма нужда да стоим на улицата. - Хайде...
Ще ти звънна утре сутрин.
Каза ли на сина си? Мисли те за луд, нали?
Да.
Не си уверен в себе си? Добре дошъл в моя свят.
Роко, никой няма да ти даде шанс за титлата. - Знам това.
Но аз и не искам. - Значи нямаш психически проблеми?
- Не. - Изнервен си, защото бутнаха паметника ти?
Не.
Ако е за пари, сложи си табелка с надпис "Удари ме".
5 долара. Ще спечелиш много пари.
Какво? Не си ли разбрал още какво ти има?
- Какво? - Ясно.
Има някои неща в мазето...
- Кое мазе? - Тук вътре.
- Разкажи ми за тях. - Какво за тях?
Какво има вътре в теб? Ярост ли е?
- Ярост ли? - Бесен си, че Ейдриън те напусна?
Не ме напусна, а умря.
Добре.
Понякога едвам дишам. Все едно има нещо в мен.
- Спокойно, Роко. - Няма нищо ли?
Добре тогава.
Не знаех, че е толкова трудно.
Не трябваше да бъде така.
Искаш ли да ми помогнеш да тренирам? - Имам си работа тук.
Разбирам.
Помниш ли какво каза за мястото, където стоиш дълго?
Това е всичко, което имам. - Разбра, Поли.
Ако имаш свободно време, ела да видиш как тренирам.
Разбира се, че ще мина.
- Чао, Поли. - Чао, Роко.
Пази се.
Това събрание е относно връщането на разрешителното на Роки Балбоа
за професионален боксьор, отнето му преди време заради неспособността му да се бие.
Добре дошли. И, тъй като се представяте сам, имате право на начални думи.
Просто съм любопитен как ще потръгнат нещата.
Медицинската комисия ни съобщи, че сте минали всички тестове.
Поздравяваме ви за това. - Благодаря.
Въпреки това, ние не ви препоръчваме да практикувате бокс.
И това е мотивът да отхърлим молбата ви. - Направих ли каквото искахте?
Значи би трябвало да получа разрешителното. - Не точно.
Защо тогава ме подложихте на всичките тези тестове?
Трябва да се придържаме към решението си и затова отхвърляме молбата ви.
- Нямам ли някакви права? - За какви права говорите?
Онези... Написаните на онова парче хартия.
Поправките на Конституцията?
Да, не пише ли да правиш това, което те прави щастлив?
- Какво искате да кажете? - Искам да се бия, а друг май не го иска
- Ние просто се грижим за теб. - Оценявам това.
Но май повече мислите за собствените ви интереси.
Казвате на хората да дойдат тук, да си платят и пак не е достатъчно?
Вършите работата си? Защо тогава ми пречите да върша своята?
Когато искаш да направиш нещо, никой не може да те спре.
Мисля, че и вие имате своите мечти.
И никой няма правото да ви ги забрани.
Мое право е да бъда какъвто искам и да правя каквото искам.
Колкото повече остарявам, толкова повече неща оставям зад себе си. Това е животът.
Искам от вас само това, което ми се полага.
- Видя ли вестника? - На първа страница е.
Прекрасно е.
Хайде да хапнем.
На никого не му пука за титлата. Ти не правиш пари.
Има много наивни хора, но чуй това.
Знаеш, че дадоха разрешително на Роки, нали?
- Да. И какво от това? - Чуй ме.
Искаш да се бия с някого, когото мога да бия с вързани ръце?
Не става въпрос за това, а за парите.
Можеш да спечелиш 20 милиона.
- Забрави. - Никой не иска да те гледа.
- Имаме гарантирани мачове. - Нямаме подобно нещо.
Нямаме нищо.
Ако се биеш с него, ще си на първа страница.
Защото останалите са нищо и на никой не му пука за тях.
Но сблъсъкът с Балбоа би бил интересен.
Защото хората правят връзка с най-великия за всички времена.
Добра сделка е за всички. - За кого?
За теб, не за мен.
Не разбра ли, че хората вече не те харесват?
Не ме гледай все едно си играя с наследството ти.
За да имаш наследство, трябва да печелиш добре.
Не ми говори все едно съм глупав.
Целият свят знае, че можеш да го победиш. Но ще му оставиш малко достойнство.
За да решат хората, че Мейсън Диксън е достоен човек.
По този начин ще удвоиш парите си от следващия мач.
Ако искаш нов имидж, така можеш да го постигнеш.
И да сменя стария си имидж?
Ние направихме светът зелен, но ти направи останалото.
Ти направи всички тези глупости.
Писна ми от тези глупости! Време е за промяна.
Връщам се при Мартин. Няма за какво да говорим.
- Как върви? - Каква изненада.
Минавах оттук и реших да се отбия.
- Искаш ли да влезеш? - Не, кучето трябва да тренира.
Искаш ли да се разходим? - Добре.
Трябва да се движа малко.
- Кога си взе куче? - Преди няколко дена взех Пънчи.
Пънчи? Така ли се казва?
- Синът ти го измисли. - Така ли?
Извинявам се. - Не, няма защо.
Така се помни лесно. Искаш ли да дойдеш в ресторанта?
- Защо? - Да работиш.
Момичето, което съм наел, ще има дете и не може да работи.
- Не знам. - Разбираш от тези неща.
Радвам се, че правиш това за сина ми, но не мога да дойда.
Мисля, че ще ти хареса. Там е приятно.
Може ли да сменим темата?
- Какво има? - Нищо, трябва да се връщам.
- Не е нищо. - Хайде стига.
- Какво има? - Аз да посрещам хората?
Да. Съобщаваш им менюто и ги каниш да седнат.
Щом аз мога, всеки може.
- Можеш да намериш по-добри хора. - Опитай само за 2 седмици.
- Не искам да опитвам. - Кой ти наговори тези неща?
- Никой. - Не може да се появят от само себе си.
Благодаря, че намина.
- Кога последно си била на танци? - Защо ме питаш?
Защото не танцуваш с правилния човек, по-добре танцувай с мен.
Танцувам по-добре от повечето мъже.
Не знам откъде измислих това.
- Ти си луд. - И ти си малко луда.
Хайде, заслужаваш нещо по-добро. Искам да направиш ресторанта ми по-добър.
И, ако пак ми откажеш, ще застана посредата на улицата
и ще махам на първия автобус, за да мине през нас.
Само защото си отказала работата.
Тя мисли, че е по-добра от нас. - Отдавна не е минавал автобус оттук.
- Така ли? - Не.
За малко. Наистина би било приятно да дойдеш.
Добре.
Какво правиш? Дай ми стандартното.
Извинете, хладилникът е отзад.
- Не съм момчето за доставки. - Имате ли резервация?
Приличам ли ви на индианец?
- Имаме проблем с него. - Той е просто роднина.
- Ударих го. - Защо?
- И той ме удари. - Какво е станало?
- Аз празнувам. - Защо?
- Пенсионирах се. - Наистина ли?
И откога на пенсиониращите се почнаха да им дават месо вместо часовници?
Не ми трябва часовник! Имам си!
Искаш ли да го видиш?
Ще ти дам аз един часовник.
- Поли. - Имам си часовник!
Имам два! - Поли.
Иска се много воля да се качиш пак на ринга, знаейки, че ще те пребият.
Но ще се оправиш. - Откъде знаеш?
Заради нещата в мазето е.
Благодаря, Поли.
Всичко добре ли е? - Да, ти как си?
Добре съм.
Някакви хора искат да говорят с теб.
- Благодаря, че наминахте. - Няма проблем.
- Искате ли да ви разкажа нещо? - Какво?
Хората обичат да слушат разкази за бокс.
- Може би по-нататък. - Добре.
Аз съм Луи Дабела, а той е Лука, агентът на Мейси Диксън.
Искаш ли да седнеш? - Разбира се.
Имаме договор от Мейсън, който ти е голям почитател.
- Добре. - Разбрахме, че пак се биеш, и дойдохме тук.
Искаме да организираме грандиозен мач.
- Защо дойдохте при мен? - Той те уважава много.
А и симулираният мач заинтригува хората.
Но аз не съм заинтересован да стана за смях.
- Това никога няма да стане. - Мислех си за един мач...
На местно ниво.
Не е лоша идея, но не мисли за този мач като за голям. Мисли като за демонстрация.
Това е начинът да се завърнеш. Има още нещо, което ще ти хареса.
Част от парите ще дарим на нуждаещите се.
- Това е хубаво. - Добре е да даваш и на другите.
- И къде ще бъде мачът? - В Лас Вегас.
Там е топло, не е студ като тук. - Не знам.
- Ще се върнеш във форма. - Да.
И ще имаш и нови истории, които да разказваш на хората.
- Трябва да помисля. - Разбира се.
- Добре ли е? - Няма проблеми.
- Отивам да поработя, вие си поръчайте. - Какво препоръчваш?
Всичко става за ядене.
Добре, благодаря.
Готово. Ще се върне веднага.
Диксън ще го размаже.
Объркан съм.
Не мислех, че ще стане така. - Но нали това искаше?
Не знам... Понякога говоря и говоря, и мисля, че е вярно.
Но вече дори аз не знам какво е вярно. Мисля само за бокс.
Какво е наистина вярно? Искам ли отново да се бия?
Или, както казва синът ми, това е просто егото ми?
Толкова ли съм си писнал, че искам да се променя?
Дори аз не знам.
Виж... Знам, че по принцип говоря малко и повече слушам.
Но всички имаме чувството за огъня, който е в душата ни,
но не винаги имаме възможността да го използваме.
Но ти имаш тази възможност.
Това си истинският ти.
И това ще бъдеш винаги.
Ти не бягаш от никого само защото не си подготвен.
И няма значение какво мислят другите. Важно е само какво мислиш ти.
Роки, погледни ме.
От значение е само какво мислиш ти.
И, ако това е каквото искаш да правиш, тогава го направи.
Бойците се борят.
Няма да ме удариш, нали?
Трябва да тръгвам, ще се видим утре.
Благодаря.
Бойците винаги се борят.
Това е много рядко събитие. Волята срещу умението.
Част от парите са за благотворителност.
Ако имате въпроси, можете да ги зададете.
Роки, защо се съгласи? Изглежда, че нямаш никакъв шанс.
Има своите шансове. Това ще бъде един истински успорван двубой.
Искам да направя нещо добро.
Казват, че ще се биеш с дядка. Какво мислиш по въпроса?
Ако загубиш, ще станеш за смях пред целия свят. Какво мислиш?
Знаете много добре, че това не може да се случи. Това е демонстративен мач.
- Не мислите ли, че това е един цирк? - Следващият въпрос.
Това е мач между ветеран и човек, който се съмнява във възможностите си.
Как така се съмнявам? Какво искаш да кажеш?
Какво още искате да направя? Спечелих 33 мача с нокаут.
Аз ви правя услуга, правя това за вас.
А вие се подигравате с мен? Аз съм шампионът.
Ще се изнервя и той ще си го отнесе.
Ще се видим на ринга.
Този е клоун. Ще бъде размазан.
Извинете ме.
Как си? Радвам се, че дойде.
- Може ли да поговорим? - Разбира се.
Може ли да излезем навън?
Значи искаш да го направиш? - Утре започвам тренировките.
Рок, намерих някои връзки. Мога да направя пари от това.
- Разбира се. Давай. - Благодаря ти.
- Не се ли притесняваш? - Изплашен съм до смърт.
- Не изглеждаш изплашен. - Не трябва да изглеждам изплашен.
- Не си длъжен да го направиш. - Аз мисля, че трябва да го направя.
Знаеш ли... Не ми беше лесно да живея с теб.
Хората виждат мен, но мислят за теб.
А с този мач ще бъде и още по-зле.
- Не трябва да е така. - Но е.
- Ти имаш добър живот. - Фамилията ми ми го осигури.
Но сега вече нищо не върви добре.
Точно започнах да правя и аз нещо с живота си и се случи това.
Направи ми услуга и не прави това.
Ще завърши зле за теб и също толкова зле за мен.
- Мислиш, че те наранявам? - Да, по определен начин го правиш.
- Това е последното, което бих направил. - Знам.
Но така стоят нещата. Не те ли интересува какво мислят хората?
Не виждаш ли, че искат да ти се подиграват, а същото ще стане и с мен?
Мислиш ли, че е правилно?
Няма да повярваш, но ти се побираше тук.
Повдигах те и казвах на майка ти, че ще бъдеш най-добрият.
Че ще бъдеш по-добър от когото и да е.
И ти порасна прекрасно, беше невероятно да те гледам.
И дойде време да поемеш по своя път, и ти го направи.
Но някъде по пътя си се променил.
Спрял си да бъдеш себе си и си оставил хората да ти казват, че не си достоен.
И когато е станало прекалено трудно, си почнал да търсиш вината в някой друг.
Като една сянка.
Нека ти кажа нещо. Не целият свят е красив и прекрасен.
И ще те свали на земята, ако го оставиш.
Ще станеш един никой, за когото животът просто е прекалено тежък.
Но не е важно колко силно удряш. Важно е колко удара можеш да понесеш.
Колко удара можеш да понесеш и да продължиш нататък.
Така се раждат победителите.
Ако знаеш колко струваш, покажи го и на другите.
Но не прехвърляй вината върху другите.
Само страхливците правят това, а ти не си страхливец.
Винаги ще те обичам, независимо от това какво ще стане.
Ти си мой син. Ти си моята кръв.
Ти си най-доброто нещо в живота ми.
Но докато не почнеш да вярваш в себе си, ти няма да имаш живот.
Не забравяй да посещаваш майка си.
- Не е ли хубаво тук? - Хубаво е.
- Не ходи ли на работа? - Не, тръгнах си.
Подадох си оставката. - Защо?
Не знам... Не ми беше там мястото.
Разбирам.
Какво ще правиш? - Сега ли?
Сега предпочитам да остана с теб.
Не преча, нали?
Не.
Отдавна не съм ходил на мач.
Ти знаеш всичко за бокса, така че няма нужда да минаваш по онзи път отново.
За да победиш този ти трябва скорост, а ти я нямаш.
И коленете ти вече не държат както преди.
И вече имаш наслагвания на повечето свивки и мускули.
Имаш проблеми и с гръбнака. - Аз имах такива.
Затова ще заложим на удари от старата школа.
Чиста сила. Юмруци, които чупят всичко.
И ще го боли толкова силно, че ще го чувстват и роднините му.
Всеки път, когато го удариш, ще се чувства като блъснат от влак.
Хайде да направим малко бомби.
Роки Балбоа - 129 килограма. Шампионът Мейсън Диксън - 133 килограма.
Благодаря Ви.
- Знаеш ли колко пари са това? - Много.
Пробвал ли си да почистиш тук? Сериозно питам.
Ще се видим по-късно.
- Как си, шампионе? - Добре.
Не трябва да се контузваме. Ще направя всичко възможно да минат повече рундове.
И ще гледам да не те правя за смях.
Но ако се опиташ да ме удряш и да ме биеш, ще те сваля на пода.
Много хора идват във Вегас да загубят. Аз не.
Ще се бия както зная най-добре. - Както през 80-те?
По-скоро 70-те.
- Не забравяй какво ти казах. - Шампионе.
Не те ли е страх малко? - Аз не се плаша.
Трябва да се опитам да го изплаша, виждам, че върху мен действа.
- Мен не ме е страх. - Не те е страх от мен?
Хайде да видим какво знаеш.
Внимавай, крехък съм.
- Здравей. - Какво правиш?
- Седях и мислех. Искаш ли да влезеш? - Не.
Исках просто да ти пожелая късмет за утре.
Благодаря.
Донесох ти нещо, надявам се, че не се сърдиш, че го взех от ресторанта.
- Ейдриън... - Мисля си, че ще те защити.
Винаги ми е носела късмет.
И искам да ти благодаря за всичко, което направи за мен и детето ми.
Беше прекрасен.
Утре ще им докажеш, че зависи от сърцето, а не от възрастта.
- Ще се опитам. - Покажи им какво можеш.
Шампионът ще бъде избран между двамата.
Роки Балбоа ще покаже желязната си воля.
Той има много победи срещу физически по-здрави от него противници.
Мейсън Диксън се базира на бързината си.
Много хора се съмняват дали той има сърце на шампион.
Днес тези двамата ще решат много спорове.
В Манделей Бей, Невада, ще започне дългоочакваният мач между Диксън и Балбоа
Добър вечер, аз съм Джим Мейсън и се намираме в зала Манделей.
Тук ще се проведе едно от най-очакваните събития в историята на бокса.
Шампионът Мейсън Диксън ще заложи репутацията си срещу Роки Балбоа.
Атмосферата тук е невероятна.
- Защо казват, че е приятелски мач? - За да не го нарекат екзекуция.
- Късмет, Роки. - Благодаря, Спайдър.
Никой не очаква много от бившия шампион Роки Балбоа.
Ела малко, трябва да говоря с теб.
Знам, че имаш много неща, които да изстискаш от организма си. Направи го сега.
Веднъж и завинаги.
Обичам те.
- Откъде се чува това? - Казах ти, че обичам Синатра.
- Много е добър Синатра. - Хайде да тръгваме.
Вижте Роки Балбоа - един ветеран в бокса.
Ще бъде смазан. Но каква е тази музика?
Не може подобно нещо... - Сигурно на него му харесва.
Няма никаква надежда. Както и да е, на публиката й харесва.
Погледнете колко е спокоен.
Този мач е за гордост и достойнство.
Но Роки винаги е имал силни удари.
Роки Балбоа, както можете да чуете, все още е шампионът на публиката.
Мисля, че поне 2 рунда Диксън ще си има работа.
Ще бъде бит както никога досега.
- Тълпата иска да види нещо истинско. - Току що ме пита как съм.
Аз израстнах, гледайки го, голям фен съм му.
И сега излиза на ринга Мейсън Диксън.
Мейсън Диксън излезе на ринга и ми се струва, че говори с някого.
Майк Тайсън крещи на Диксън.
Той е шампионът, ще те смаже.
Ще те пребие.
Дами и господа, добре дошли в зала Манделей.
Ще наблюдаваме 10 рунда професионален бокс в тежка категория.
Реферът, който ще ръководи този двубой, е Джо Кортез.
И сега, уважаеми зрители, дами и господа, нека мачът започне.
В синия ъгъл, тежащ 123 килограма, с 57 победи,
54 от тях с нокаут, 23 загуби и 1 мач, завършил наравно,
двукратният световен шампион, гордостта на Филаделфия - Роки Балбоа.
Надявам се да го смачка.
Млъкни.
В червения ъгъл, с актив от 33 победи,
30 от които спечелени чрез нокаут, от Флорида,
непобеденият шампион Мейсън Диксън.
Знаете правилата. Искам чист мач.
Без удари под пояса.
Желая ви късмет. Ударете ръкавиците си.
- Радвай се на екскурзията. - Шампионът не е в най-добрата си форма.
Той се надява да си тръгне рано и това не би ме учудило.
Радвам се, че успя да дойдеш. Обичам те.
За Роки знаем със сигурност, че е във форма.
- Той е ненормален. - Щом е дошъл, нормално.
Спокойно, това е приятелски мач.
Всеки път, когато удариш, трябва да го усети.
Мачът ще започне, не мога да повярвам.
Започва битката.
Ако Форман срази света с 1 удар, защо да не може и Роки Балбоа?
Мейсън започва с бързи внезапни прави удари.
Знаех си, че ще направи това, ще спазва разстояние.
Балбоа се опитва да го уцели.
- Все едно се бие със сак. - Личи си, че Роки е притеснен.
Дошъл е да се бие, но не да бъде пребит.
С 1 удар може да промени всичко. - Май не си е пил лекарствата.
- Диксън записва удар. - Но Балбоа връща крошето.
Успя да го хване с поредица от удари.
Диксън наказва Балбоа.
Блокира го в ъгъла и не спира да го удря.
Балбоа показва, че все още има сили да удря.
- Добре ли си? - Добре съм.
- Седни. - Не го оставяй да те удря.
- Какво става с теб? - Още мога да удрям.
- Трябва да го държиш на разстояние. Ще удря силно и бързо.
Уважавай го малко. - А моето себеуважение?
Балбоа е ударил 9 пъти, а Диксън е успял невероятните 59 удара.
- Слушай ме. - Роки е бил тук много пъти.
Започва още един ринд. - Не забравяй какво ти казах.
Добре.
Роки е малко изморен, но още удря.
Комисията, която му даде разрешително, ще отговаря, ако му се случи нещо.
Балбоа се надига.
Реферът го попита дали иска да продължи и той каза "Да".
Роки май няма какво повече да направи.
Мейсън се втурва да приключи мача. Почти падна на пода.
Роки поема всички удари. В същото време Диксън го бие като круша.
- Обърни се! - Балбоа отново е на пода.
Мисля, че кариерата му приключи.
- Как се чувстваш? - Добре съм.
Като че ли иска да се бие още.
Дикси казва на рефера да прекрати мача, но Роки казва, че може да продължи.
Смажи го!
Балбоа се завръща с десен и праща Диксън във въжетата.
Отново Диксън в атака... - Като че ли си удари ръката!
- Давай! - Това е възможността за Роки.
Диксън си навехна ръката в тялото на Роки.
Балбоа преминава в атака. Удря го в тялото.
Роки Балбоа свали световния шампион на земята.
Рани го! Продължавай така.
Диксън не е бил наказван така през цялата си кариера.
Изглежда го е ударил доста лошо.
Балбоа иска да го нокаутира.
Балбоа отново атакува. Диксън също го удря.
Завършва вторият рунд. Свидетели сме на невероятен мач.
Добре дошли в Рокиленд!
- Как ти е ръката? - Мисля, че е счупена.
- Ти ще си го отнесеш. - Трябва да го държиш надалеч.
Диксън няма да може да удря силно, но Роки няма да чака.
- Хайде, свърши си работата! - Давай, шампионе.
- Стой до него. - Не трябва да го оставяш да те удря.
Атакувай го!
Прибери се в защита!
Точно така!
Спечели предишния рунд. Продължавай така.
Вкарай го в ъгъла!
Продължавай само така.
Хайде!
Можеш да го направиш!
Давай след него! Размажи го!
Удари го, Мейсън!
- Отдавна не съм виждал подобно нещо. - Феновете са на крака.
Справяш се прекрасно.
- Добре съм. - Добре ли си?
Остава само един рунд. Кой е смятал, че ще се стигне дотук?
- Виждаш ли с окото? - Погледни ме!
Не рискувай повече, нямаш какво да доказваш вече, татко.
Нямаш какво да доказваш. - Трябва да продължа докрай.
- Можеш, Роко! - Още 1 рунд и отиваме вкъщи.
Размажи го!
Този голям шампион ни показа, че още може да се бие както едно време.
- Давайте. - Това е последният рунд в живота ти.
Не ме разочаровай! - Хайде.
- Ти си един ненормален старец. - Ще стигнем и дотам.
Стигнахме до последния рунд. Кой е вярвал, че Роки ще стигне дотук?
- Можеш да го направиш. - Този мач ни показва какво е смелостта.
Те се бият в друго измерение.
Балбоа отива директно към крошетата на Диксън.
Той е тренировъчна круша за Диксън.
- Балбоа отвръща. - Диксън е изморен.
Свали го, Мейсън!
Няма значение колко силно удряш, а колко силно те удрят.
Трябва да продължиш, независимо колко е трудно.
Не трябва да се предаваш.
Вдигни се! - Хайде, вдигни се!
РОКИ!
Още един зверски удар в тялото.
Не го оставяй да те удря в ребрата!
Остават 2 минути и публиката е в екстаз!
- Давай! - Удари го!
Събори го!
Хайде, Роки!
Сега!
Удря силно, но Балбоа не се предава.
Хайде, спечели мача!
Да!
Ти си голям шампион. Удряш силно.
Направи невероятен мач.
Беше невероятно! Най-якото нещо, което съм виждал.
Беше невероятен! Браво!
Поли... Дадох всичко от себе си.
Една от най-често използваните думи в спорта е "невероятно".
Не искам да го казвам, но е невероятно.
Шампионът!
Дами и господа, преди да разберем резултатите, аплодирайте тези бойци!
Изглежда имаме победител и това е шампионът.
Вторият съдия обаче е за Балбоа.
Третият съдия ще реши изхода от мача и това е...
световният шампион, непобеденият Мейсън Диксън.
Знаеш, че не можех да правя нищо без теб.
Успях, Ейдриън.
Успях.
Превод: headshotbg