Крайпътни мини отнеха живота на осем американски войници в Ирак.
Четирима бяха убити от експлозия по време на сражение в Багдад.
Пилот бе убит от крайпътна мина в Тикрит.
Двама бяха убити, а трима - ранени,
след като екипът им се натъкна на мина в Багдад.
Смъртта на друг войник ще бъде разследвана тепърва.
Най-малко 3555 войници от американската армия са загинали
от началото на войната в Ирак през 2003-а година.
Публично одобрение на президента
Доверие в успеха на Войната срещу тероризма
АТАКИТЕ ЗАЧЕСТЯВАТ
Януари: 56 Февруари: 83
Март: 112
Присъствена книга
Тод Хейс
"Американ Нюз Ексчейндж"
Вашингтон, 10:00 ч.
Офисът на сенатор Джаспър Ървинг
Още една и приключваме. Благодаря ви.
Благодаря, че се отзовахте.
Сенаторе?
Разбира се.
Ще ви приеме, госпожо Рот.
Моля? - Сенаторът.
Добре.
Добро утро, Джанин.
Единственото добро на утрото е, че свършва на обед.
Моля, седнете. Кафе, чай, вода? - Не, благодаря.
Радвам се да ви видя. Благодаря, че се отзовахте.
Сенаторе? - Едно кафе, моля те.
Прочетох статията ви за многото имидж консултанти в политиката.
Чели сте я? - Дори ми хареса.
Необичайна гледна точка.
Благодаря.
Чакаме прес аташето ви?
Ще бъдем само двамата. Ще ми задавате неудобни въпроси.
Само двамата. Страхотно.
Вие първа ме нарекохте бъдещето на партията. Връщам ви услугата.
Не беше услуга. Наистина го мислех. - Благодаря.
В момента този епитет не би трябвало да ви ласкае.
Спечелих 77% от гласовете. - А, да. Как можах да забравя?
Знаете, че правя хронология... ...на войната в Ирак.
Обзалагам се, че както всяка, през последната година,
и тя ще бъде мащабна атака срещу допуснатите грешки.
Или прост списък с факти. - Специално подбрани.
Нямате ни доверие. - Имам доверие на вас.
Затова сме тук. - За какво по-точно?
За да видим дали можете да напишете един откровен репортаж,
вместо да припомняте на хората, че водим война вече 6-та година.
Така няма да спечелите награда.
Каква е историята?
За нов план, готов за изпълнение в Афганистан.
Афганистан? Нов план?
Нов план, който ще спечели войната,
умовете и сърцата на хората.
Какъв е планът? - Няма да ви кажа всичко.
Национална сигурност. - Но ще стигне за репортаж,
описващ дейността ни в Афганистан. Не преди шест години, а днес!
И как всичко ще приключи с победа.
Какво е това? - Това?
Тази среща.
Моят най-почтен опит да държа пресата информирана.
И да сменя темата от минало на настояще.
Да призная грешките и да обсъдим как те да бъдат поправени,
крачка по крачка.
С колко време разполагаме? - До 11 ч.
Цял час? Явно сте в паника.
Не, не. Решени сме да успеем.
Афганистан, 6:30 ч.
Военновъздушна база Баграм
Внимание!
Лейтенант Финч, готов ли е екипът? - Да.
Как е коляното? - Готово за 23 км. Разходка.
Радвам се да го чуя. Родригес? - Готови сме.
Записвайте си. Задавайте въпроси. Първо добрите новини.
Ал-Кайда и талибаните са разбити на малки групи.
Не вярвайте на всичко в пресата.
Успешно ударихме врага
и сега той е много по-слаб от преди.
Сега лошата новина. Трябва да ги довършим. Да стигнем до тях.
Отложим ли, ще ни е по-трудно.
Спомнете си какво е казал Фон Клаузевиц:
Ако воюваш с врага твърде дълго, той се...
Адаптира към тактиката ти. - Точно така!
Ето и пример - имаме информация,
че Ал-Кайда ще нападне в провинцията Бадакшан.
Местните няма да се справят? - Там е проблемът.
Никой там не е достатъчно силен за този враг
и Карзай няма да ги пусне да си вървят.
Защо врагът напада точно сега?
Врагът си е поставил за цел да се превърне в бойна единица на народа.
Откъде идват?
Семействата предават синовете си.
Ако не ги предадат, екзекутират на място. Това е първият източник.
Вторият е Ирак. Кайда и Тали концентрират бойци...
Къде? - Няма да отговоря на този въпрос.
Вече знаете твърде много.
Екстремисти и Уахабити навлизат през шиитска територия?
Истината е, че врагът става все по-силен и по-страшен.
Време е да ги срещнем на тяхна земя. Там ще ги довършим.
Ще нападнем по въздух провинция Бадакшан.
Ще направим операционен лагер при "Памела Лефт".
Връх, висок 2450 метра с пълна видимост към долината.
Врагът също ще желае тази точка,
затова ни е наредено да я превземем, преди да се разтопи снега.
На картите си ще видите зоните за кацане. Ясно?
Разбрано, сър. - Ще направите лагер,
ще установите връзка с базата, ще изчакате
и ако имате късмет да срещнете врага,
ще стоварите върху него пълната американска мощ, ясно?
Облечете си топли дрехи.
Пращат ни малко прибързано, нали?
Университет в Калифорния, 7:00 ч.
Разбрано, сър.
Кабинетът на проф. Стивън Мали
Добро утро.
Да затворя ли?
Ти как мислиш, Тод?
Тъпо е да ви прислужвам.
Тъпо е да носиш такава риза.
Това е автентична хавайска риза. Струва 89.99. Или беше 69?
В такъв случай се извинявам. - Да.
Защо смяташ, че те поканих така рано и с подарък?
Сигурно е заради отсъствията ми.
Подходящо заглавие за книга, описваща семестъра ти.
Да, става.
Не знам...
Никога не съм бил толкова зает.
С какво? - С другите предмети.
Това е специалността ти. - И с една млада дама.
Така ли? Онази, до която сядаш, когато присъстваш на лекциите ми?
Не.
Какво друго? - Президент съм на братството.
Аве, Цезар! - Спомняте си колко работа има.
Учиш три дни в седмицата по 30 минути на занимание.
Нямах това предвид. - Попита дали си спомням.
В училище трябва да получиш и някакви социални умения. Две обучения наведнъж.
Ако не можеш да ги балансираш, мястото ти не е тук.
Това е аргумент за тройкаджиите,
които се опитват да оправдаят 30-те бона годишна такса.
Добре, приятелю.
Взе с отличен изпитите си дотук,
но този семестър си присъствал само осем пъти.
Ще имаш отличен успех, ако се виждаме всяка седмица.
Присъствията са част от оценката ми?
Тод?
Ще приемеш ли петица за семестъра?
Не плюс, не минус. Служебна петица.
Ще ти я напиша тук и сега.
Не се шегувам.
Какво трябва да направя? - Да не идваш повече в часа ми.
Да не работиш по проектите, които давам.
Да не се записваш за нито един мой предмет, докато учиш тук.
Петица за нищо?
Само кимни и срещата приключва. - Повечето биха убили за петица.
Не предлагам на повечето. - Знам, какво правите.
Има и друга оферта с две условия. Без коментар! Първо...
Оттук нататък ще идваш редовно.
Второ. Ще ти разкажа за 2 момчета, които ми дадоха надежда.
Тогава ще си обясниш защо те извиках тук.
Танго, къде отивате. 203, брато.
Много си бавен, пич.
Готово. - Приятно пътуване!
Не те е страх от куршуми, а от облаци?
Предпочитам куршум пред катастрофа.
Мислиш, че си бърз ли?
Поставили сте си висока цел.
Но бъдещето на Афганистан
е само една празна мечта, ако не решим военния проблем.
Специалните части ще заемат ключови позиции в Афганистан,
преди да е свършила зимата.
Защо военният въпрос стои на първо място?
Само когато премахнем врага,
ще дадем шанс за развитие на новата демокрация.
Убий хора, за да спасиш хора? - Не, не казах това. Казах "врага".
Не си съчинявайте. - Опитах да синтезирам.
През 2002 г. Казахте: "Гръбнакът на талибаните е счупен." Ръкопляскаха ви.
"Мисията е завършена". Недомислица.
Грешка.
Дори със счупен гръбнак, врагът може да пълзи.
Знаем също, че врагът си научи урока.
Сигурен сте, че ще има ново пречупване.
Иначе нямаше да говорим в момента. Така ли ще продължаваме, Джанин?
Просто задавам въпроси.
Ще ми дадете ли пример за това, че врагът си е научил урока?
Осъзнаха се, че ние се бием на два фронта.
А историята наказва подобна високомерност, нали?
С военните ще дадем начало на новата стратегия.
Трябва да спечелим позиции.
Който има позиции, ще има възможността да наблюдава,
предимството да атакува и ще владее територията.
Владее територията? - Римляните са строили укрепления.
Или постоянно присъствие, или постоянно насилие.
Значи ще останем там вечно, като римляните?
Казах "постоянно", а не "вечно".
Трябва да имаме същото търпение и решимост като талибаните
или те ще издържат по-дълго. После ще строим училища.
Каква е ролята на НАТО? - Добър въпрос. Каква е ролята им?
Няма да ги чакаме. Пускаме в ход новата стратегия.
Защо сега, а не преди година? Преди две, три години?
Поради две причини. Първо системите ни за наблюдение
явно не са съвършени.
Това го знаем.
Втората е грозна. - "Грозна"? Не е за публикуване?
Поне засега.
Добре.
Иран? - Какво правят?
Освен, че строят атомни бомби, заговорничат със Северна Корея
и заплашват Израел с нов Холокост?
Позволяват на Уахабити да влизат от Ирак в Афганистан,
преминавайки по най-краткия път.
През Иран.
Това потвърдено ли е? - От отрицанието им.
Доказателство за новата Ос на злото.
1300 години убийства между сунити и шиити са загърбени,
за да могат да убиват повече американци.
Това също ли е тайна? Защото е страхотна история.
Ще преговаряме. Видяхте ли какво имам предвид?
Екстремистите се обединяват срещу нас.
Трябва да припомним на хората кои са истинските им врагове.
Имате ли доказателство, че се обединяват или...
Не подценявайте сериозността на ситуацията.
Това е заплаха за нацията и можете да ме цитирате.
Иран вече има ядрен потенциал. Не можем да сме безучастни.
Сякаш искате да уплашите хората.
Вие можете да имате такова мнение. Моята работа не го позволява.
Аз имам задължение. Мое задължение е да защитя американския народ.
Затова ще задействаме плана.
Кога?
Преди десет минути.
Разбрано.
Внимавайте! - Пристигаме след две минути.
Две минути! Пригответе оръжията!
Там има старо зенитно оръдие. - Зенитно оръдие на хълма.
Очила за нощно виждане!
Чисто е, снощи разузнавачите направиха снимки.
Старо 23-милиметрово оръдие. Обезвредено е.
Набито око. - Старо и обезвредено. Не работи.
От кого е обезвредено?
Въпросът е, че не може да стреля.
Какво?
Може да бъде гаден капан.
Често виждам подобни гадости, докато летя тук.
Затова му викаме "Гадо-стан..."
Медик! Имаме ранен!
Откъде стрелят?
Стрелят по нас! Помощ!
Дай си пръста!
Обърни го срещу стрелбата!
Кацай!
Как се казваха? - Ърнест и Ариен.
Като "ариец". Висшата раса?
Да, само че с "н" в края. Защо?
Голяма ирония, а? - Кое?
Ариен, може да бъде само...
Афроамериканец.
Какво значение има? Важното е, че е американец.
Добре. Значи са играели бейзбол?
Трябваха им стипендиите.
Спортисти стипендианти? Нямат нищо общо с мен.
Какво?
Професорите са продавачи.
Какво продавате? - Теб на теб.
Нямам нужда от помощта ви.
Защо, Тод? - Защо нямам нужда от помощ?
Защо вече не ти пука?
А преди ми е, защото идвах на лекциите ли?
Идваше и взимаше участие.
Четеше всичко препоръчано. Беше гладен за още знания.
Всеки път гореше в дебата. Защо вече не е така?
Отговорих ви. Момичета, братството...
Стига!
Кажи ми. - Не искам да ви засегна.
Имаме цял един час.
Не се притеснявай за чувствата ми, аз не се притеснявам за твоите.
Трябва да пишете поздравителни картички.
Продължавай.
Кажи го. - Добре.
Политическата наука, професоре... Какво й е научното?
Колко лъжи понася електоратът, преди да се усети?
Важно е само как ще победиш.
Не как ще управляваш, не как ще подобриш ситуацията.
Без значение колко двуличен и безчестен ще станеш.
Дай ми пример.
Кандидатите за президент в момента.
Обявяват кандидатурите си, заявявайки, че няма да се кандидатират.
Какви са тези глупости?
Това са стари номера. - Не мисля.
Беше ми интересно, когато учехме древна философия.
Гърците? Професоре... Те са жестоки.
Някъде обаче... Някъде загубих интерес.
Бил ли си в Гърция? - Не.
Разбира се, иначе щеше да знаеш, че там политиците са още по-зле.
Точно това искам да кажа.
Сократ, Платон, Аристотел... Какво мога да направя аз?
Да се оплакваш, да се откажеш.
Ще си плащам данъците, ще спазвам правилата.
Мислех си за нещо по-голямо.
По-голямо? Например? Да стана конгресмен?
Да, това е по-голямо. - Да бе.
Да стана като онези нещастници във Вашингтон, които ни измислят законите?
Да стана дебелак, който прави, каквото му кажат?
Никога да не казвам нищо, без да спирам да говоря.
Да чета морал,
докато секретарката ми духа под масата? Няма нужда.
Да разпределям пари, които не са мои
и когато ме хванат, да се правя на невинен.
Повечето изобщо не ги хващат.
Това по-голямо ли е, отколкото да си нормален човек?
Майната му! Да, там ме изгубихте.
Почти ме убеди.
Почти. - Какво?
Знаеш какво говориш.
Убедителен си. Но щеше да е по-добре, ако имаше и малко плам.
Ако имаше личен опит.
Ако беше обикалял от врата на врата, ако беше изпращал писма.
Ако беше дал от себе си.
Да дам от себе си, пращайки писма?
По-добре, отколкото само да говориш.
Ърни!
Братко!
В планината има вражески сили.
Какви? - Стреляли са с автомати и РПГ.
Имат убити и ранени и не са кацнали в целта.
А къде? - На 3 километра на юг от платото.
Двама от екипа липсват.
Защо не започна с това? Кой липсва? - Финч и Родригес.
Твърдят, че са паднали на хълм близо до целта.
Не се знае дали са оцелели.
Ърни!
Братко.
Ариен?
Шибан идиот!
Зле ли си?
Зле! Можеш ли да дойдеш до мен?
Кракът ми е заклещен.
Дръж се!
Ще повикам хеликоптер.
Търсете ги по средата между зоната за кацане и нас.
Първо ще разберем какво става. Има ли "Предейтър" във въздуха?
Идва студен фронт. Очакват се силни ветрове.
Искам да виждам възможно най-дълго.
Кога ще стигне хеликоптерът? - Има един,
който ще стигне за 25 минути, но безопасността...
Действай.
Бих искал да поговоря с копелето, което каза, че планината е сигурна.
Теренът в Афганистан изисква малки екипи
и операционни точки за атака.
Казахте "операционни бази", а не "операционни точки".
"Точка" звучи по-малко от "база". - И е по-малко.
Какво? Кажете! - Извинете, но...
Звучи ми като залагане на "стръв".
Няма да пускаме един или двама души в планината.
И в момента се бием с малки единици. - Казва човекът, в топлия кабинет.
Войната между цивилизациите никога не минава без насилие.
Какво означава това? Забравяме дипломацията и Външно министерство?
Те ни нападнаха!
Не можем да отговаряме на атака с дипломация.
За Бен Ладен дипломация е да не заснема екзекуциите.
Садам наруши 16 резолюции на ООН, а ООН реагира
като направи над 30 изявления, осъждащи политиката му.
Същевременно Франция, Китай и Русия търгуваха с него под масата.
И ние го въоръжавахме през 80-те.
И стигнахме до тук. - Да, но е важно да се разбере защо.
Сега не е важно защо. Трябва да вървим напред.
Борим се със зло, което вярва, че последните 1300 години прогрес
са ерес, наказуема със смърт.
Ако смятате, че това не трябва да бъде унищожено...
И аз искам да видя Бен Ладен убит,
но не разбирам как може да смятате, че миналото не е важно.
Това, което е важно... Това, което е актуално,
е прилагането на новата стратегия, с която ще спечелим войната.
Война, която не бива да губим.
Но ние не побеждаваме. - Засега.
Новата стратегия ще промени това.
А няма ли стратегия, която да върне войниците у дома?
Да си тръгнем? - Няма ли такъв вариант?
Добре. Да обсъдим този вариант.
Отиваме си, а талибаните си връщат Афганистан.
Само че талибаните имат метастази и са станали много по-опасни,
защото пак са победили суперсилата.
Те изколват всички, които са имали глупостта да повярват на думите ни.
Умират не само надеждите в страната, но и надеждността на Америка,
като световен защитник на правдата.
А две години по-късно ще трябва да се върнем в разрушен Ирак,
съсипан Афганистан и Иран с ядрено оръжие.
Колко войници ще ни трябват тогава? Ще добавим няколко нули.
Чакайте... Може ли да говоря откровено?
Смятате да приложите нова стратегия,
независимо от човешките жертви и разходите, защото предвиждате...
Обмислихме въпроса с човешките жертви. - Какви предвиждания имате?
Новата стратегия се основава на търпение и решителност.
Ще разположим войниците си така, че да могат да победят врага
и да възстановим тази страна.
Ще останем и 10 години. Ще направим всичко необходимо!
Всичко необходимо.
Защо ни отне три години да подсилим бронята на Хъмърите?
Сега бронята им е подсилена. - Приставките не вършат същата работа.
И защо президентът настоява да строим подводници и изтребители,
ненужни в подобна война?
Върху какво мислите, че работя? - И защо изпратихме 150000 души
в страна, която не ни е нападала, а десет пъти по-малко в Афганистан?
Колко пъти ще задавате този въпрос?
Докато не получим отговор. - Ето ви отговор.
Ирак беше почти развита страна. - "Беше" е основната дума.
Победихме ги, защото бяхме много.
Афганистан е класически пример за страна от Третия свят.
Големите армии се препъват там още от времето на Александър Велики.
Победили сме Ирак? Как съм го пропуснала?
Военно ги победихме.
Направихме грешки...
Колосални грешки, които не бива да забравяме.
Но преди шест години кой би могъл да обмисли всичко,
гледайки как самолетите се забиват в сградите ни?
Помните ли как бяхме ужасени от следващата стъпка на врага?
Опасността грозеше всичко -
семействата ни, приятелите, детските градини,
реките и мостовете, ядрените централи.
Помните ли как цвета на терора се промени само за една нощ?
Десетки хиляди загинаха заради този страх
и грешките, които той породи.
Но въпросът, който си задавам... Въпросът, който не ми дава покой,
защото трябва да му отговоря, е "Какво ще правим сега?".
Мамка му.
Първи взвод?
Господи! Напредват към тях.
Живи са. - Добре.
Това беше виелицата! - Пази ми фланга.
Свържете ме с пилота! Кога ще стигне? - Казаха 18 минути.
Това беше преди 7 минути. Свържи ме с пилота.
Сър, спасителният хеликоптер чака вашата заповед.
И какво... Ърнест и Ариен станаха доброволци.
Това въпрос ли е или обвинение?
Добре де, просто въпрос. - Да, станаха доброволци.
Падали са си по адреналина? Екстремни типове?
Не си падаха по адреналина.
По-скоро бяха безстрашни.
Да те е страх, но въпреки това да направиш следващата стъпка.
Това е смелостта, нали?
Истинската смелост.
От какво се страхуваш? Всички се страхуват
от това дали ще намерят работа
и как ще върнат студентския заем.
Тези неща плашат и мен.
Или пък гласа, който звучи в главата ти и пита:
"Не трябва ли да направя повече?"
"Не пропилявам ли живота си?"
Всички си задават такива въпроси.
И всички се страхуваме от отговорите.
Помниш ли втората и третата лекции при мен?
Как ти зададох внезапен въпрос?
Ти седеше отстрани. Не искаше да се включваш.
Достатъчно близо, за да виждаш,
но достатъчно далеч, за да не ти задавам въпроси.
Бях притеснен. Попитахте ме какво мисля по въпроса
и аз казах, че не съм чел статията. - Отведнъж.
Без оправдания... Честно.
Бях уплашен. - Но направи следващата стъпка.
Помниш ли какво обсъждахме? Какво трябваше да прочетеш?
Опитвам се да забравя подобни моменти.
Говорехме за новата клиника в Адамс.
Раздаваха спринцовки на наркоманите.
80 души смятаха, че идеята е добра.
Смятаха, че ще намалеят заболяванията и престъпленията, а ти каза...
Ако ще харчат нашите данъци, за да помагат да се нарушава закона,
защо не направят на магистралата лента за пияни шофьори?
Те са повече от наркоманите.
А логиката е същата. - Говориш за пари.
Говоря за пари и за безопасност.
Ти призна, че не си чел статията.
Така е, но мога да мисля. - Прав е.
Мога да разбуня духовете, когато поискам.
Човекът, който не е чел статията и си го признава,
става център на една от най-интересните дискусии.
Къде отиде това момче?
Значи силите ни в Афганистан са достатъчни?
Да. Причините да можем да постигнем много с малко
са съвършеното разузнаване, с което разполагаме,
и Специалните ни части.
Тези момчета са професионалисти!
Звучите като Ейбрамс през 1968 г.
Ейбрамс? - Помните ли го?
Това не беше ли отдавна? - Виетнамците бягат от големия бой
и затова пращаме малки екипи, на които те ще устройват засади.
58000 жертви доказват, че тази стратегия не проработи.
Защо не приемате развитието?
Фактът, че Специалните части ще нанасят хирургически точни удари?
Взводовете са малки. - Целта е да са малки!
Ейбрамс... Гледате Историческия канал?
Не.
През 1968 г. Бях репортер във вестника на колежа.
Либерален парцал? - Да.
Още имам подобни вкусове. - Извадих късмет!
1968-а. - Бил сте на 6 години.
Но четях книги за 6-и клас.
40 години в тоя бизнес. - Не е нужно да го повтаряте.
След 40 години би трябвало да знаете, че сме пред прага на промяна.
Американският народ трябва да разбере,
че имаме моралния дълг да спрем талибаните.
Не можем да позволим злото и терора да се разпространят.
А прецизните военни действия ще бъдат първата стъпка.
Първа стъпка? Какво правим там вече шест години, сенаторе?
Втората Световна война свърши за по-малко от пет.
Обърни се.
Трябва да видя крака ти. Дали фрактурата е закрита.
Не губи съзнание. - ОК.
Трябва ти турникет.
Имам само една ръка.
Дръж се, братко! - Мамка му.
Помощта идва.
Няма какво да се обсъжда.
Но ако приемем новата стратегия...
Абстрактните признания за грешките няма да са достатъчни.
Кажете ми със свои думи къде се объркаха нещата?
Най-лошото разузнаване в историята.
Генерали, които не са влизали в бой.
Лоша реклама.
Изядохте ни костите за Абу Гариб. Беше като банкет за вас.
Вие участвали ли сте в бой?
Шест години бях в разузнаването. - Но не в пехотата?
Знаете, че завърших първи в класа си в Уест Пойнт.
Бях отличник в разузнаването. Трябва ли да се извиня за това?
Не, не трябва.
Седим тук с вас и водим интелектуален дебат за война и политика,
но се чудя
дали ще успеете да вмъкнете истинската история
между глупостите, които вълнуват "земята на свободните и дебелите"
и поредната голяма новина от света на шоубизнеса.
Ако имам голям късмет, ще ме споменете за 7 секунди
в шоуто на популярната водеща с огромната коса.
Самър Хернандес-Ковалски?
Това истинското й име ли е?
Какво стана с журналистите?
Кога станахте ветропоказатели? - Какво?
Обръщате се по вятъра.
Бъркате мнението на мнозинството с правилното мнение.
Както когато подкрепихме нападението над Ирак?
Подкрепихте? Вие го продадохте.
Репортажите ви от началото на войната
започваха с флаг на цял екран и мъжествен морски пехотинец.
Гологлавият орел се рееше на фона на музиката на Копланд.
Защото всички ние вярвахме, че Ирак е реален враг...
Искахте подкрепа, за да защитим войниците...
И вие дадохте подкрепата си, без да се замислите.
Дадохме ви я.
Ние заедно... Джанин.
Заедно пращаме войниците в бой.
Аз признах своите грешки. Кога вие ще признаете своите?
Сенатор Скилкен на втора линия. - Помоли го да изчака.
В известен смисъл ние с вас сме от един отбор.
В един отбор сме. И двамата имаме отговорности.
Вече продадохте войната. Помогнете ми да продам решението.
Трябва да се обадя.
Говорете от тук.
Да чуете как моля за пари?
"ХАРВАРД"
"Ако трябва да избирам между правдата и мира, аз ще избера правдата." Рузвелт
"Нови лица на Капитолия"
"Младите стрелци на Капитолия"
От Джанин Рот
"Сенатор Джаспър Ървинг има потенциала да освежи
Републиканците, както Кенеди Демократите.
Ървинг е новата голяма надежда - бъдещето на Републиканската партия."
Защо чакат? - Сигурно искат да ни хванат живи.
И измислят как.
Дишай!
Екип Едно ще започне първи.
Те изтеглиха темата...
"Кой принцип на международната политика
може да бъде приложен във вътрешната ни политика?"
Вие сте екип Едно. - Имате 15 минути - действайте!
Ариен Финч и Ърнест Родригес
Много добре!
Леле...
Какво? - Готов ли си?
Да. - Дишай...
Дишам. - Дишай...
Простете на моя приятел. Той така иска да ни пишат шестица,
че всеки момент ще се наака.
Знаете ли защо спряха стипендиите? Заради неговия успех.
Ами вие? - Какво аз?
Тези, които не могат - преподават.
Нима да бъдете преподавател е всичко, което сте могли?
Това ли е вашата дарба?
Хвана ме.
Преди 30 години имах различна идея
за тази работа.
Щях да публикувам теории, които да променят човечеството.
Щях да впечатля така шефовете на университета,
че щяха да ми купуват билети за бейзбол, само за да остана.
Господи! Много подробни мечти. - Нали?
Никой не чете публикациите ми. Студентите идват за съвети,
но тук все още бъркат името ми.
Значи работите заради парите? - Парите? Не, за Бога!
Работя тук, Тод, защото съм егоист.
Копнея за редките моменти, когато някой от студентите ми
има дарбата да направи нещо наистина голямо.
Моята дарба е способността ми
да разпознавам малцината с голям потенциал.
И да ги сритам в задника, когато имат нужда от това.
Аз между тях ли съм? - Ти как мислиш?
Ърнест и Ариен... Сред малцината ли бяха? Всеки ден ли изпъкваха?
Достатъчно, за да забележа.
Единствената разлика между тях и теб, Тод,
е, че ти си природно надарен. Те не бяха
и се скъсваха от работа. Не им беше лесно като на теб.
Но можеха да удрят бързи топки. Бих се разменил с тях.
Те биха се разменили с теб.
Бяха учили в своите квартали.
В гимназии, които нямат нищо общо с нашите гимназии.
Метални детектори на вратите. Учители с лют спрей в джоба.
В онези училища никой не ги беше научил на нищо.
Познавах такива хора във Виетнам. - Какво?
Първи влизаха в бой онези, към които страната се отнасяше зле.
Ърнест и Ариен бяха отрасли в квартали,
в които хората се избиват за най-елементарни неща.
"Ти си от квартал на юг от моя квартал!" Бум!
"Джантите ти са по-хубави от моите!" Бум!
И какво правят те двамата, когато се измъкват живи от ада?
Бият се за страната, която забравя за кварталите им,
докато не се появи бунт или епидемия.
От друга страна има деца, получили най-доброто от страната си.
Като мен? - И обикновено те са първите,
които бягат, когато се търсят доброволци.
Навивате ме за армията? - За армията?
Продали сте армията на Ърнест и Ариен, а сега я продавате и на мен.
Трима от тези на снимката загинаха.
Единият е с доживотна присъда.
Каква беше моята най-тежка рана?
Четири шева на антивоенна демонстрация, след като се уволних.
Опитах се да откажа Ърнест и Ариен от армията.
Хареса ли ми, че отидоха? Не. Съгласен ли съм? Не.
Не значи, че не харесвам причините, заради които отидоха.
Те вярваха, че ще променят страната като се бият за нея.
Ангажираност. Това е международната политика,
която ще свърши работа в страната.
Зад граница я прилагаме добре.
Външният ни министър обикаля повече от всеки друг досега
и имаме все повече посолства.
Не обикаля ли толкова заради безплатните самолети?
Освен това всеки ден се появяват и нови страни за посолства.
Можем да не летим със самолетите и да не признаваме новите страни.
Но подобен избор също би показал ангажираност.
Ангажираността ни зад граница е повече от добра,
въпреки че имаме и провали.
Като?
Като 11 септември. Руанда,
Сомалия... Куба е на 90 мили от Маями.
15 минути не стигат за това.
Няма идеални държави. - Но всички искат да са по-добри.
Приятел, ако нямаш нищо против,
бихме искали да насочим вниманието си към ангажираността
и защо я има зад граница, а я няма по нашите улици.
Обърнали сме гръб на най-големите проблеми в страната,
въпреки че всеки проблем става по-голям, когато го загърбиш.
Америка трябва да се постарае.
Така е! - Защо?
Ние знаем.
Махаме първата година от гимназията.
Вместо нея имаме три избора: Една година в Корпуса на мира,
една година благотворителност тук в един от най-бедните 500 района
или една година военно обучение.
По нещо за всеки! Без извинителни бележки от мама.
Шегуваш ли се?
Демокрацията шега ли е? Гражданските права шега ли са?
Значи всички се учим да маршируваме и нападаме съседните страни?
Ще се загубим по пътя.
73 процента от гимназистите в Калифорния
не знаят коя страна граничи с Минесота.
Ти знаеш ли? 77% от гимназистите не знаят кои са техните сенатори.
И 50 процента от осмокласниците не владеят материала за осми клас.
По време на Голямата депресия не е работила 25% от икономиката.
50% от образованието не работи.
Още по-голяма депресия?
Между другото, Канада граничи с Минесота.
Днес не си казал нищо по-умно.
Ами цената?
Колко невъзможно скъпо е това?
Невъзможно скъпи са 9-те хиляди, които харчим за ученик годишно.
9000 по 3.8 милиона гимназисти? Това са 34 милиарда.
Преди 5 години образованието е струвало с 2 милиарда по-малко.
А сега е по-лошо.
При нашия план няма значение от каква раса си и дали си богат,
дори откъде идваш. Той е за всички американци.
Ще станем по-добри за цял живот.
В тази страна няма подобна равностойна възможност,
освен по време на мобилизация.
И ще уча една година повече?
Тук си вече 8 години, брато.
Можем да вземем дипломи, да изкарваме големи пари
и да се скрием в големите си къщи...
Голямата къща винаги е била американската мечта.
Не и на 5 юли 1776 г.
И на 8 декември 1941 г.
Нито на 12 септември 2001 г.
Значи няма да отидете в "Харвард", след като се дипломирате тук?
Не искате много пари? Глупости!
Големите ви приказки за равенство са си чисто лицемерие.
Да действаме, човече.
Какво?
Това е странно.
Това майтап ли е?
"Заповед за явяване във военна част"
Благодаря.
Какво ви става, професоре? Да нямате язва?
Язва имам отдавна. Въпросът е дали имам кръвоизлив.
Не се притеснявайте, не влязохме в армията заради проекта.
Не вярвам! Можехте да учите, каквото си пожелаете.
Срещу 200 хиляди долара заем. - Заемите се опрощават.
Програмите за опрощаване не са чак толкова опрощаващи.
Ариен говори и за двамата. - Мислите, че е пресметнал това сам?
Нали вие ни казахте да не живеем под похлупак.
Не знаех, че ще отидете на война. Ако знаех, щях да си отрежа езика.
Пропускате главното.
Защото не смятам, че армията е по-добър вариант от престижният университет?
Ако постъпим по друг начин,
няма да сме част от най-важните събития на нашето време.
Те ще определят живота ни.
Както Виетнам е променил вашия.
Аз не бях доброволец, мобилизираха ме.
Първата Световна. Немските войници са писали стихове за британската храброст
и в същото време се присмивали на британското командване,
което жертвало войниците си със стотици хиляди.
Един германски генерал писал:
"Досега не бях виждал лъвове, предвождани от стадо овце."
Това важи и днес.
Белите якички, които предвождат тази война,
определено не са най-умните. Нямат нищо общо с тях.
Когато взривят някого от нашите на парчета, те казват:
"Врагът ни пусна кръв, но ние се учим от грешките си."
Съгласни сме. Какъв е проблемът?
Как така?! Какви ги говориш?
Знаем как работи системата.
Момчета, мислете! - Обмислили сме всичко.
Войната се води зле и затова е още по-важна.
Не. Какво имаш предвид?
Нямаше да учим за Никсън, ако не беше Уотъргейт.
Ако бяхме убили Бен Ладен
или ако шиитите в Ирак ни бяха посрещнали с парад,
нямаше да се питаме: "Наистина ли религията проповядва смърт?"
"Само диктатор ли може да ги спре да се избиват?"
Най-великата армия в историята не може да хване трима души!
Говорим за демокрация,
а даваме милиарди на Саудитите? Които нямат нищо общо с нея.
И ще рискувате? - Или ще гледаме отстрани.
Водят онези, които работят, когато има работа за вършене.
Ще помогнеш ли, когато си нужен?
Или ще чакаш другите да го свършат?
Това са прости въпроси.
С ужасни отговори.
Повярвайте ми, ако смятах, че тази война
си заслужава... Щях да ви подкрепя.
Но защо не се опитате да промените нещата тук?
Първо ще воюваме, а после ще учим.
С парите на армията. - После ще променим нещо.
Чернокож и мексиканец - образовани ветерани от войната.
По дяволите!
Без заеми, които трябва да връщаме. Тогава ще трябва да ни изслушат.
Ще можем да променим нещо.
Ако!
Ако...
Защо талибаните не ги довършват? - За тях сме по-ценни живи.
Пилотът.
Кога ще стигнете?
Стреляйте внимателно!
Уведомете спасителния хеликоптер, че един А-10 отива да разчисти терена,
но отиват в опасна зона с наши, изложени на риск.
Искам това да бъде предадено ясно на командването.
Нека разберат, че не е толкова лесно, колкото изглежда от 14000 км.
Съжалявам, че се забавих. Но в момента гласуват.
Може ли...
През 1991 г. Моят телевизионен канал
бе купен от една корпорация, продаваща сапун и ел. Крушки.
От новинарска организация, загрижена за новините
се превърнахме в предприятие, загрижено за печалбите и рейтинга.
Ветропоказател. Знаех го. Но мислех, че ще запазя автономност.
Повишиха заплатата ми и аз реших, че те държат на новините.
Джанин, седнете...
Благодаря ви. - Това е истината. Как...
Как ще разбера успешна ли е мисията? С тях няма журналисти, нали?
Не, няма място.
Специалните части са с малко багаж.
Ще ви дам кадрите от камерите на оръжията.
Тях свалят най-много от страницата ни в Интернет.
Подробностите ще ви предам лично.
Благодаря ви. А сега да убия радостната атмосфера.
Вие?!
В най-лошия случай... Новата тактика не работи.
Ще проработи.
Президентът мислил ли е за увеличаване на контингента?
Ако е необходимо за новата стратегия?
И без това войниците не стигат. Може би ще съберете още младежи.
Мобилизация? Не, няма нужда.
Имаме всичко необходимо, за да пречупим врага,
освен обществената воля.
Но тук ще помогнете вие.
Но ще успеем ли този път? Хората загубиха доверие.
След 11-и септември целият свят беше с нас.
А днес - 6 години по-късно всички мразят американците.
Хиперболизацията не помага.
Никой не мери патриотизма ни тук.
Едва ли е имало по-лош момент да развееш знамето ни по света.
Хората имат нужда. - От победа.
Хората, президентът, аз...
Трябва ни победа в Афганистан.
Победата ще пренасочи общественото мнение.
В Конгреса ще се говори, а не вика.
Ще помогне и на Афганистан. - Това е ясно.
Ще помогне и на партията ви.
Защото представляваме сигурността. Силата на тази страна.
Ние даваме на тираните да разберат,
че САЩ има волята и смелостта да довърши всяка една битка.
Да довърши?
Искаш ли да победим, Джанин?
Какво? - Да спечелим войната с тероризма?
Да или не?
- Това е...
Това е основното "да или не" на нашето време.
Извъртането е поражение. Колебанието е смърт.
Единственият избор за Америка...
Извинете ме.
Извини ме.
Ървинг слуша.
Кога?
Муниции!
Зареждам!
Колко муниции им останаха? - Откъде да знам!
Защо талибаните не ги нападат? - Чакат да им свършат патроните.
Докладвайте ми редовно.
Подхлъзват ни! Пести мунициите!
Наистина ми писна. Писна ми да ни унижават.
Позволихме великата ни страна да бъде поставена под заплаха
от тези дребни, племенни... банди.
Но това ще престане.
Осъзнавате ли каква мощ имаме?
Знаете ли на какво сме способни?
Защото Бог знае,
че
сърцето ми се къса, когато искам от мъжете и жените в униформи
да рискуват живота си за тази победа.
Защото няма друг начин да приключим тази война.
Не и срещу този враг със средновековните му убеждения.
Но мога да кажа на семействата на падналите
с абсолютна убеденост,
че те не са загинали напразно.
Така. Да има ли данък върху транзакциите чрез Интернет?
Това е въпросът!
Марша... Бележките ми, моля.
Тази стратегия е ваша, нали? - Тя е продукт на ново военно мислене.
А вие го представлявате. Президентът слуша най-вече вас.
Е, и? - Ако стратегията успее,
ще успеете да се издигнете над всички във вашата партия,
мечтаещи за президентски избори.
Ще го кажа възможно най-ясно:
Не се кандидатирам за президент.
Беше полезен един час. Историята е голяма и е изцяло твоя.
Това е директният ми телефон. Обади се, ако имаш въпроси.
Благодаря. - Марша, би ли дошла?
"Всичко необходимо..."
Ей... - Да?
Колко ли са останали? - Около дузина.
Свържи се с А-10. Да стреля, докато има муниции.
Спасителният хеликоптер ще пристигне след 6 минути.
Свържи ме пак с пилота.
Дали ни виждат?
Това ли беше краят? - За нас, ако са оцелели.
Гледай нагоре!
Значи трябва да приложа проекта на Ариен и Ърнест,
въпреки че звучи като приказка?
Писахте ли им шестици? - Писах им пет плюс.
Какво? - Данните им не бяха пълни.
Защо не ми разказвате за тези, с шестиците?
Защото не си ги спомням.
Значи посещението е важно, а оценките не са, така ли?
Близо си до тайната! Нарича се "потенциал".
Това е много по-важно от оценката,
която ще получиш по предмет, който съвсем скоро ще забравиш.
Така средните ученици оправдават средните си оценки.
Те не получиха тройки.
Получили са служебни петици. - Не и като са се отказали.
Радвате ли се, че са там?
Казах ти два пъти... Направих всичко, за да ги спра.
Но харесвате причините да отидат?
И аз трябва да послушам съвета ви.
Въпреки че тези, които ми давате за пример, не са ви послушали?
Направили са това, което са решили.
Може би в момента се опитвате да ме притиснете,
защото рядко откривате студент, който си заслужава усилията
и въпреки това твърде често
не успявате да стигнете до него, след като го откриете.
Неуспехите ми започнаха преди... Преди 15 години.
Истината е, че провеждах подобни срещи с огромен успех.
И какво се промени? - Вие. Студентите.
Защото днес знаем истината. И не искаме да умираме заради ония боклуци.
Искаш да увеличиш разстоянието между себе си и реалния свят.
Тези "боклуци", както ги наричаш,
се хранят от твоята апатия. Печелят от твоята липса на интерес.
Планират стратегиите си около него. И се измъкват точно заради него.
Значи аз съм виновен. Защото искам
и мога да живея добре. И съм достатъчно умен.
Виновен съм, защото не работя рамо до рамо с вас
в проклетото ви ТКЗС.
Звучите като нашите, професоре.
Те непрекъснато опяват как живея по-добре от тях,
след което се възмущават, защото наистина го правя.
Защо ти е Мерцедес за 90 хиляди долара,
когато няма бензин, с който да го караш?
А улиците са дупка до дупка, също като в Третия свят.
Ако приказките ти за политиците и Конгреса са истина,
ако нещата са толкова лоши, колкото ги описваш,
когато хиляди американци загиват в бой всеки ден...
Как можеш да се наслаждаваш на хубавия си живот?
Рим гори, синко. Проблемът не е в хората, които започнаха всичко това.
Проблемът е в нас, защото ние не правим нищо.
Опитваме да стъпваме около огъня.
Но по целият свят има хора, които се опитват да направят нещо.
По-добре да опиташ и да не успееш, отколкото да не опиташ?
Да. - Но нали нищо няма да се промени?
Поне ще си направил нещо.
Благодаря, че почука. Какво искаше детето?
Говорихме цял час. - Господи! Каза ли ти нещо?
В момента се развихря нова военна стратегия.
Ексклузивен репортаж? Подробностите?
Ще пуснем информацията веднага. Каква е стратегията?
Джанин... - Нещо смърди.
Излязох от срещата с лошо чувство. С чувството...
Чувство? ...за нещо фалшиво.
Чувство? Не ти плащат да разследваш чувствата си? Дай ми фактите, за Бога!
Не можем да го направим пак. - Кое?
Не можем да повярваме на всичко,
както направихме в началото...
Моля те! Дръпни се, главата ми ще гръмне.
Говори с твоя човек, нали? - Не е мой.
Той те повика, даде ти ексклузивитет... Подарък!
Пропаганда. Не сме длъжни да излъчваме всичко, което иска правителството.
Не, излъчваме новини. Новата стратегия е новина.
Да нямаш пристъп на съвест? Не е ли късно за това?
Каква е стратегията?
Помниш ли групата "Ху"?
Да, слушам ги. Защо?
Това е новият шеф. Същият като стария...
Мислене от ерата на Виетнам в нова опаковка.
Ще изпращат малки екипи като стръв. Същата стара...
Това са спекулации. Ние не излъчваме спекулации.
Просто напоследък отчаяно търсят някакъв изход.
Само да не се говори за Ирак. Толкова отчаяно искат победа,
че са започнали да слушат Ървинг. Не ги обвинявам. Той е добър!
Но няма никакъв план за деня след атаката.
Ще говори за сърца и умове, но в главата му
са само хеликоптери и командоси.
Господи... Не му пука за сърцата.
Всичко това е стратегия... Иска да влезе в Белия дом.
Значи е амбициозен. И какво?
Нима личните ти убеждения влияят на преценката?
Просто си върша работата.
Твоята работа в 21-и век е да събираш факти, които да слагам на екрана.
Няма факти! Няма журналисти.
Трябва да го приемем на доверие. Тук е ужасно горещо!
Но съм сигурна, че той има планове за след изборите.
Не дълъг и бавен мирен процес. Не!
Тези момчета имат играчки, които не са използвали цели 50 години.
"Писна ми да ни унижават." - Стига с тая ядрена параноя...
Искат да пуснат бомбата, за да чуят звука на победата.
Той ми го каза, имам го записано.
"Всичко необходимо, за да победим."
Мамка му! "Всичко необходимо..."
Чудесно... Само се успокой.
Струва ми се, че Ървинг има план
как да ударим онези, които ни нападнаха.
Зрителите ще се зарадват на това. На мен също ми харесва.
Какво е станало с теб?
Навремето щеше да изядеш всеки в името на истината.
Едно време беше добър.
И мислех, че няма да мина 40. Стига, Джанин!
Не можеш да ме оставиш сама.
Не мога да те подкрепя.
На какво точно се базира спекулативната ти теория?
На женска интуиция? Очаквах повече от теб.
Ти очакваш от мен сух фактологичен репортаж.
Именно.
Кой ще го направи, ако не ние, Хауърд?
Това ни е работата. Политиците, журналистите. Всички, които казват:
"Ако знаехме навремето..." Това са глупости!
Фактите бяха налице. Трябваше само да се пресегнем и да свържем точките.
Но не го направихме, нали? Бяхме послушни.
А какво ще стане, ако грешиш?
Ти си на 57 години.
Майка ти има нужда от 24-часови грижи.
Кой канал ще те назначи?
Искам само... - Не ме поставяй в такова положение!
Твоята версия няма да види бял ден и ти го знаеш.
Не мога да напиша това, което ми каза той.
Не мога.
Трябва да го обмислиш.
Ела при мен! - Копая...
Ела!
Хайде...
Пилотът.
Минете още веднъж и разчистете шибаните талибани!
Има табела!
Чакайте...
Това ли беше?
Добре...
Ето ти и последният съвет.
Решенията, които взимаш сега, не могат да бъдат променени,
освен с години упорита работа.
Години, които ще променят и теб.
Всички се променят с времето. Жениш се, трупаш дългове...
Никога няма да си същият човек.
А талантът и потенциалът...
Много са преходни.
Може тогава вече да ги няма.
Предполагате, че вече съм решил?
И че ще съжалявам?
Казвам само, че вече си възрастен.
Гадно е да си възрастен, защото ставаш такъв, още преди да си го разбрал.
Когато си взел десетина решения.
Запомни едно, Тод... На плажа вече няма спасител.
Ти си сам в морето.
Решенията, които взимаш сега, ще останат с теб до края на живота ти.
Съжалявам, но на табелата пише 8:00 ч.
Да, съжалявам... - Не искате да знаете решението ми?
Лекцията е във вторник - 9:00 ч. Ще ми го кажеш тогава.
Добре, Муна... - Тази оценка не е обективна!
Оценката три плюс. Би ли затворил вратата?
Да видим...
Муниции?
Свършиха.
И моите.
Няма да дойдат навреме.
Не...
Бягай от тук! Хайде!
Няма да стане.
Ще можеш да слезеш по хълма.
Няма да сляза и със стълба.
Не така...
Не легнали.
Помогни ми да стана.
Хайде...
Ще ходиш ли на астрономия? - Ще правим турнир по видео футбол.
Защо си станал толкова рано? - Имах среща с Мали.
От Лос Анджелис съобщиха, че поп певицата Фейт
е подала документи за развод с рапъра Були-Дог.
Турнето на Фейт и Були-Дог стана известно с факта,
че Фейт попита японски репортер
за колко време се стига с автобус от Токио до Пекин.
Следва водещата новина.
Сенатор Ървинг обяви...
За какво говорихте?
За оценки.
Мащабна военна операция...
Ще те скъса ли?
Ще те скъса, нали? - Не, няма.
Американската армия е завзела територии с изненадваща атака...
Знаеш ли колко ще получиш?
Знаеш ли какво ще получиш?
ВULGАRIАN