ЕДИН ФИЛМ НА ЛЮК БЕСОН
ЖАН РЕНО
ГАРИ ОЛДМЪН
НАТАЛИ ПОРТМАН
И ДАНИ АЙЕЛО
във филма
Л Е О Н
МУЗИКА ЕРИК СЕРА
СЦЕНАРИЙ И РЕЖИСУРА ЛЮК БЕСОН
Добре дошли в "МАЛКАТА ИТАЛИЯ"
Така. Как си, Леон?
Добре съм.
Добре, добре.
Да говорим делово.
Тоя дебелак се опитва да се намъкне в бизнеса на Маурицио.
Знаеш, че Маурицио е разумен.
Той иска само да проведе малък разговор с онзи.
Но този тип не иска да чуе за него. Може би теб ще те послуша.
Той ходи в града всеки вторник. Свободен ли си във вторник?
Да, във вторник съм свободен.
Радвам да ви видя отново, г-н Джоунс.
Запомни, прилежността се цени. Имате половин час.
Един час.
Какво? - Тонто е, отдолу.
Някакъв тип иска да говори с теб.
Как изглежда?
Сериозен е.
Кажи му, че се качвам. - Качва се.
Някой се качва. Със сериозни намерения е.
Мики, отваряй си очите. Имаме си компания.
Хайде.
Спрете!
Кажи на шофьора да ни чака отзад. И побързай!
Скъпи, какво става? - Не се тревожи, бебче.
Всичко е наред. Дремни си.
О, Господи.
Тези копелета са блокирали и двата изхода.
Провери терасата!
911. - Помогнете ми!
Някой се опитва да ме убие. - Не затваряйте, моля.
Свързвам ви с офицер.
Детектив Джеферсън. С какво мога да бъда полезен?
Ще ви се обадя пак.
Спокойно, човече. Имам половината Боливия в ония куфари.
Все още не е смесена. Вземи я, твоя е.
Набери този номер.
Ще си поговорим по-късно, нали?
Чао.
Ало? - Маурицио е. Помниш ли ме?
Виждам, че си се върнал в града. - Да. Всъщност не.
Само днес. - Значи днес,
е последният ти ден в града
и никога повече няма да видя шибаното ти лице, нали?
Да, точно така.
Дай да говоря с нашия общ приятел.
Той иска да говори с теб.
Слушам. - Увери се, че е разбрал
и го пусни да си ходи.
Разбра ли?
Кажи го. - Разбрах.
Добре.
Боже.
Здрасти, приятел. Две млека, както обикновено?
Защо скри цигарата?
Тази сграда е пълна с клюкари.
Не искам баща ми да узнае. Имам си достатъчно проблеми.
Какво стана? - Паднах от колелото.
Не казвай на баща ми за цигарата.
Защо правиш това с нас? - Не знам...
Хората имат проблеми с паметта. Сигурно е от слънцето.
Не излизай на слънце. - Не знам как е станало.
Само съхранявам наркотика. Нито го поглеждам, нито го пипам.
Даже не знам как да го смеся. - През юни ти дадохме 100% дрога.
Сега е юли и получаваме от теб дрога 90% чиста!
Някъде между юни и юли са изчезнали 10%!
Не знам. Не е моя работа. Вие ми дадохте пратката, аз я пазих.
Виж, опитвам се да ти помогна,
но ако ще продължаваш да упорстваш, ще ми се наложи да го притесня.
А когато той слуша музика, ненавижда да го безпокоят.
Казвам ти истината.
Надявам се, защото този може да надуши лъжата.
Това направо плаши. Като шесто чувство е.
Смяташ ли да си промениш мнението или да го викам?
Казвам ти истината.
Добре.
Стен.
Съжалявам. Той казва, че не е пипал стоката.
Разбира се, че не я е пипал.
Направи ми услуга. Намери този, който е я пипал.
До утре. По обед.
Малки, чакай.
Не съм ви смесвал боклуците. Търси си виновника сам!
Отивай вътре и си напиши домашното. - Вече го написах.
Отивай да помагаш на сестра си да изчистите проклетата къща!
И стига си пушила!
Едно! Две! Издишайте бавно.
Дишайте бавно и дълбоко.
Времето свърши. Мой ред е.
Само смени канала и ще ти размажа физиономията.
Извинявай, скъпи.
Добро утро.
Здравей, сладурче.
Скъпа, изключи го! Боли ме главата.
Тя се прережда.
Иска да гледа тъпи анимации! Да си мръдне задника малко.
Не съм само аз с дебел задник.
Не може ли да си размърдаш задничето и да отидеш да купиш нещо за ядене?
Само се опитай да го кажеш пак.
Маржи, този път прецаках нещата.
Не ти е за сефте. Обаче винаги се измъкваш, нали така?
Струва ми се, че този път отидох много далеч.
Току-що отиде много далеч. Закъснявам за работа.
Какво ще кажеш днес да поработиш в къщи?
Помощ! Тя иска да ме бие!
Татко, тя... - Затвори проклетата врата!
Шибана кучка.
Някой ще вдигне ли телефона? - Аз съм заета!
Ало? - Маргарет Макалистър е...
директор на училище Спенсър в Уайтууд, Ню Джърси.
Г-н или г-жа Ландо, моля?
Г-жа Ландо е.
Когато мъжът ви записа Матилда, той каза, че тя има "проблеми".
Гордеем се, че превръщаме проблемните момичета
в продуктивни млади жени.
Но ако я няма, нищо не можем да направим.
Матилда напусна училище без разрешение преди две седмици.
Знам, че мъжът ви е платил обучението авансово,
но ако погледнете на стр. 20 от правилника
ще видите, че без уважителна причина за продължително отсъствие,
ще бъдете лишени от правото на обучение.
Тя умря.
Кажи на това проклето дете да поработи малко тук!
И почисти! Писна ми от този безпорядък!
Побързай!
Защо ли аз чувствам когато нещата изглеждат тъй черни
Че нищо не може да тръгне наопаки.
Това беше един необичаен ден:
Любовта ме накара да погледна на нещата
По различен начин...
Животът винаги ли е толкова жесток или само когато си дете?
Винаги е така.
Задръж я.
Аз отивам до магазина. Искаш ли мляко?
Литър или два? Два бяха, нали?
Обичам тези спокойни мигове преди бурята.
Напомнят ми за Бетовен.
Можеш ли да чуеш това?
Това е като да сложиш глава на тревата...
Можеш да я чуеш как расте. Можеш да чуеш насекомите.
Харесваш ли Бетовен?
Не бих казал. - Сега ще ти изсвиря нещо от него.
Татко!
По-добре остани тук.
Казахме на обяд.
Вече просрочи една минута.
Ти не харесваш Бетовен.
Не знаеш какво изпускаш.
Такива увертюри направо ме изцеждат целия.
Такава мощ!
Но след началото, ако трябва да бъдем честни,
той има тенденция да става малко скучен.
Затова спрях!
Претърсете квартирата.
Ти си фен на Моцарт. Аз също го обичам.
Аз обичам Моцарт!
Знаеш ли, той е бил австриец.
Но за тази работа той някак си не става.
Затова се ориентирах към по-яките момчета.
Супер. - Какво правиш, по дяволите?
Пич, дръж си плювалника затворен.
Опитай Брамс. Той също е хубав.
Мамка ти, какво знаеш за музиката? - Я стига!
Провери ли матрака? - Не.
О, по дяволите!
Мъртъв е.
Боже, погледни какво направи.
Всичко наред ли е? - Стен, добре ли си?
Какво правиш? Мъртъв е! - Но той ми съсипа костюма.
Знам, но е мъртъв!
Той е само едно парче месо. Забрави за това, успокой се!
Спокоен съм. - Чакай тук, разбрано?
Бени!
Боже мой, Бени! Ние сме, Малки и Стен!
Успокой се, всичко е наред.
Да вървим.
Хайде, ще ти дам цигара.
Бени, излизаме!
Бени, не стреляй! Влизай вътре!
Дяволите да те вземат, Бени! - Трябва да облека нещо ново.
Успокой се.
Какво става тук? - Всичко е наред, мадам. Полиция.
Оставете това бедно семейство на мира.
Всичко е наред. Просто се успокой. - Спокоен съм.
Защо не ги оставите на мира?
Той ви каза да се прибирате.
Стен, по-добре да влезем вътре.
Бени, обърни кухнята наопаки и намери тия лайна!
Уили, гледай к'во направи! Уби четиригодишно дете!
Трябваше ли наистина да го правиш?
Моля ви, отворете вратата.
Моля ви!
Бени, тук има три деца.
Мисля, че Стен уби това момиче. А лайното Уили уби момчето.
Третото липсва. Намерете го.
Мамка му, изпуснахме момичето.
Отивам да го търся в скапаната сграда.
Ей! Намерих го! - Бинго!
Намериха го. - Знам.
Ето.
Ченгетата идват. Да изчезваме.
Ченгетата идват. Да изчезваме. Ти оставаш тук.
Какво да им кажа?
Кажи им, че си вършихме...
работата.
Как се казваш? - Матилда.
Съжалявам за баща ти. - Ако никой не го беше направил,
някой ден навярно аз щях да го направя.
Майка ти, тя... - Тя не ми е майка.
Сестра ми искаше да отслабне. Но тя никога не изглеждаше добре.
Тя ми е само наполовина сестра. Но не по-добрата половина.
Щом ги мразеше, защо плачеш? - Защото убиха брат ми.
Какво им беше направил? Той беше само 4-годишен.
Той никога не плачеше. Той просто сядаше до мен и ме прегръщаше.
Бях му повече майка, отколкото онази свиня някога е била.
Не говори така за свинете. Те са по-добри от хората.
Но те миришат гадно.
Не е истина. В момента, точно сега, имам една в кухнята...
Тя е много чиста и мирише хубаво.
Нямаш свине в кухнята.
Напротив. - Току-що бях там
и не видях никаква свиня.
Не мърдай. Сега ще я доведа.
Пиги, къде си?
Ето къде си.
Здравей, Матилда.
Здравей, Пиги.
Как си днес?
Имала съм и по-добри дни.
Как се казваш? - Леон.
Сладко име.
Имаш ли някой, при когото да отидеш, роднини или някой друг?
Отивам да взема още малко мляко.
Мамка му.
Не пипай това, моля те.
Леон. С какво си изкарваш прехраната?
Чистач.
Наемен убиец ли си? - Да.
Готино.
Всички ли очистваш? - Без жени и деца. Това е правилото.
Колко ще струва да се наеме убиец да пречука гадовете, убили брат ми?
Пет хиляди за глава.
Виж какво...
Ще работя за теб, а в замяна искам да ме научиш да убивам?
Какво мислиш?
Ще ти чистя дома, ще пазарувам, ще ти пера дрехите.
Договорихме ли се?
Не, не става.
Какво искаш да направя?
Няма къде да отида.
Имаше труден ден.
Отивай да спиш. Ще се разберем утре.
Беше много добър с мен, Леон, а невинаги си такъв.
Знаеш ли...
Лека нощ.
Спа ли добре? След закуска трябва да си отидеш.
Къде? - Това не е мой проблем.
Прочети това.
Ти не можеш да четеш. - Уча се,
но имах много работа в последно време,
така че малко поизостанах. Какво е написано тук?
Реших какво ще правя оттук нататък. Ще бъда чистач.
Ти искаш да бъдеш наемен убиец? Ето.
Вземи. Това е моят прощален подарък. Отивай, убивай,
но без мен. Аз работя сам. Ясно? - Бони и Клайд не са били отделно.
Телма и Луиз също. Те са били най-добрите!
Матилда, защо ми причиняваш това?
Винаги съм бил толкова мил с теб. Дори ти спасих живота вчера,
точно пред вратата. - Правилно.
И сега си отговорен за това.
Трябвало е да имаш добра причина да го направиш.
Ако сега ме изгониш, да не беше отварял вратата си
и да беше ме оставил да умра пред нея.
Но ти я отвори.
Така че...
Матилда... - Ако не ми помогнеш, ще умра днес.
Чувствам го. А не искам да умирам днес.
Матилда, та ти си само едно малко момиче.
Не го приемай присърце, но не мисля, че можеш да се справиш. Съжалявам.
Как беше?
Никога не прави така повече или ще ти пръсна главата. Разбираш ли?
Не се работи така. Не е професионално.
Има правилата. - ОК.
И спри да казваш "ОК" през цялото време!
Добре.
Ще използвате ли това в хотела?
Господине, трябва да свиря,
защото ще имам прослушване в "Джулиард" следващия месец...
и трябва да се упражнявам.
Добре, но не след 22:00.
Обещавам. - Отлично.
Ще ви настаня в стая на края на коридора,
така че да не притеснявате никого.
Попълнете това, моля.
Тате!
Ще ми позволиш ли да го попълня? Обичам да се регистрирам в хотели.
Благодаря, тате. Ще го донеса след минута.
Четвърти етаж! - Благодаря!
На вас ви е провървяло, че имате такова любознателно момиче.
Аз имам дете на 17 г., което не прави нищо по цял ден.
Мога ли да си оставя растението тук, докато отнеса нещата горе?
Разбира се.
Ще дам името на една от моя клас, от която ми се повдига.
Ако стане напечено, тя ще го отнесе.
Ето. Готово.
На колко години си? - На 18.
На 18? - Искаш да видиш документ ли?
Не, просто изглеждаш по-млада.
Благодаря.
Леон, искам да ме научиш да бъда като теб.
Искам да бъда силна и умна като теб. - Матилда...
Знам, че не съм достатъчно силна...
но мога да науча поне теорията.
Какво мислиш? Само теория.
Имам нужда от това, Леон.
Трябва ми време да се осъзная. - Да, и на мен ми е нужно...
... питие. - Не мърдай. Сега ще ти донеса.
Наздраве.
Когато ми каза, че имаш нужда от тази играчка...
помислих си, че ми се причу.
Казах си, "Леон е професионалист. Само новаците използват това."
Обичам да съм във форма. - Разбира се. Винаги си на върха.
Това е като с мен. Знам какво става през цялото време.
Затова не излизам от това място, само идвам оттам до тук.
Промените не са хубаво нещо, Леон. Нали знаеш?
Провери.
Провери дали всичко е наред. - Вярвам ти.
Едното не пречи на другото.
Запомни го, Леон! - Ще го запомня!
Снайперът е първото оръжие за учене,
защото дава възможност да си на разстояние от клиента.
Колко по-добър ставаш, толкова повече може да се приближиш.
Последно ще се занимаваме с ножовете.
На позиция.
Никога не го отваряй предварително! Отразява светлина.
Така могат да те видят от километри.
И винаги се обличай неглиже. Нищо по-ярко от земята.
Започваме с тренировките. Най-добрият начин за учене.
По кого да стрелям? - По когото си искаш.
Ще се върна след малко.
Костюмарите - да не ви виждам.
Всичко трябва да изглежда естествено.
Без жени и деца. Така ли? - Да.
Анцуг в жълто и оранжево? - Става.
Спокойно сега.
Не го изпускай от очи.
Дишай спокойно.
Следи движенията му.
Представи си, че бягаш заедно с него.
Опитай се да усетиш следващото му движение.
Вдишай дълбоко. Задръж въздуха.
Сега.
Добре съм. Нищо ми няма. - Лягай долу! Откъде стреляха?
От първия изстрел! Не е зле?
Кой стреля? - Не мога да дишам! Пуснете бе!
Може ли да пробваме с истински патрони?
Няма да е днес. Да вдигаме багажа.
Тъпото му чувство за хумор.
Предполага.
Че на секса той се наслаждава.
Пръстите му.
Към нея се насочват.
Докосват я.
Като мъничко дете.
Не, благодаря. - Не ми възразявай.
Забравил за парите
и обикновените неща.
Той вярва в красотата.
Той е Венера в мъжки образ.
Той вярва в красотата.
И просто обича.
Той вярва в красотата.
Той е Венера в мъжки образ.
Той вярва в красотата.
На Сократ му се струва.
На Со-к-ра-т.
Вкусът на нейното тяло.
Аз ще го направя.
Възбуда.
Толкова прецизна.
Той кара нейната.
Красота да блесне.
Леон, ние бачкаме непрекъснато.
Трябва да си починем. Хайде да поиграем.
На какво ще играем? - Знам една суперигра.
Тя те кара да мислиш и ти тренира паметта. Точно това ти трябва!
Като девица.
Докосната за пръв път
Добре, кой беше това? - Не знам.
Честит рожден ден!
Честит рожден ден, господин президент!
Не знам.
Мустачки...
Аз пея под дъжда.
Ей тъй, пея под дъжда.
Джийн Кели?
Добре. Сега е твой ред.
Добре, пилигрим.
Клинт Истууд?
Не знам. Предавам се. - Джон Уейн.
Точно ми беше на езика. Заклевам се!
Страхотно! Леон, наистина беше...
възхитително.
Обичаш ли цветето си? - То е най-добрият ми приятел.
Винаги е щастливо. Не ми задава въпроси.
Прилича на мен, нали виждаш.
Без корени.
Ако ти наистина го обичаш, посади го в парка, за да има корени.
Трябва да ме поливаш, ако искаш да порасна.
Права си.
Трябва да скачат от чинията. Трябва да са живи.
Отдавна не сме се виждали, Леон.
Беше ми мъчно за теб.
И изпусна няколко добри поръчки. - Тренирах.
Да тренираш е добре, но не трябва да се преуморяваш.
За тренировки не плащат колкото за работа, Леон.
Тони...
Всичките пари, които съм спечелил и ми ги пазиш...
Трябват ти пари? - Не, просто ми беше любопитно.
Работя от много време и нищо не съм направил с парите.
Мислех, че по някое време...
ще ми потрябват.
Срещнал си някоя жена?
Леон...
Трябва да си внимателен с тях. Помниш ли, когато дойде в страната?
Когато те посрещнах, все още имаше жълто около устата...
и беше здраво загазил заради жена.
Не го забравяй, Леон. - Иска ми се да забравям понякога.
Знаеш ли? Относно парите ми...
Може би мога да дам...
малко пари...
... на някого.
Нали знаеш, да помогна.
Парите са си твои, аз само ти ги пазя, като банка.
Само че по-добре, защото банките фалират.
Никой не може да разори стария Тони. Освен това, в банките...
има купища бумаги и всичко останало.
Тони всичко помни: няма какво да се пише. Всичко е в главата ми.
Сега мога и да чета.
Това е добре, Леон.
Парите ти са тук. Когато ти потрябват, само ми кажи.
Ето хилядарка. Вземи. - Няма проблем. Не ми трябват.
Вземи. Забавлявай се. - Благодаря.
Добре. Дай да си говорим делово.
Не си тръгвай. Ще донеса досието.
Маноло, чаша мляко за приятеля ми Леон.
Слушай, Матилда, трябва да си по-внимателна.
Не може да се заприказваш така с непознати.
Леон, успокой топката! Какъв ти е проблемът?
Пуша един фас докато те чакам.
Искам да престанеш да псуваш.
Не може да говориш така непрекъснато.
Искам да се постараеш да говориш по-мило.
И искам да спреш да пушиш! Това ще те убие.
Стой по-далече от него. Изглежда ми извратен.
Ще изляза след 5 минути. Стой така, че да те виждам.
Леон, мисля, че съм се влюбила в теб.
За пръв път ми е.
От къде знаеш какво е това, ако не си го изпитвала преди?
Защото го чувствам.
Къде?
В стомаха.
Там всичко ми пари.
Имах буца там, но сега я няма.
Матилда, радвам се, че повече нямаш стомашни болки.
Но не мисля, че означава нещо.
Ще закъснея за работа. Мразя да закъснявам.
Как вървят упражненията?
Как сте днес, госпожице? - Малко изморена от упражненията.
Разбирам.
Но се справяте добре. Не съм получавал оплаквания.
Слагам памук под струните, за да е по-тих звукът.
Много хитро.
Не всички обичат музика. - Знам.
С какво се занимава баща ви?
Композитор е. - Това е чудесно.
Като изключим, че не е истинският ми баща.
Той ми е любовник.
Ще ида да се поразходя.
Какво правиш в събота вечер? - Какво ще кажеш за вечеря?
Къде отиваш? - При приятели в апартамент 6J.
А за съботите?
Знаем, че сте зает човек. Ще опитаме да свършим по-бързо.
Ще ми обясните ли по-подробно точно какво се е случило?
Човекът беше тук. Посегна за пищова.
Бам... и го гръмнахме.
Къде бяха децата? - Не знам!
Би трябвало да са на училище, не мислите ли?
Според доклада сте влезли пръв. Не сте ли видели деца?
Вратата е разбита. Какво стана? Спазвахте ли процедурата?
Загубих добро момче днес. Какво искате от мен, по дяволите?
Съдействие.
Нямам време за шантави простотии в стил Мики Маус!
Искате съдействие? Елате в офиса, стая 4602.
Децата трябва да са на училище.
Стига бе, това е моята топка!
Върни ми я. Къде отиваш?
Къде тръгна, бе човек!? Това си е моята топка!
Карай след синята кола! - Музиката на макс и газ на червено?
Не, карай бавно. Вземи стотарката и млъкни!
МИНИСТЕРСТВО НА ПРАВОСЪДИЕТО КЛОН НЮ ЙОРК
АГЕНЦИЯ ЗА КОНТРОЛ НА ЛЕКАРСТВАТА
За теб е. Подарък.
Да го отворя ли? Ще го отворя.
Харесва ли ти? Хубава е, нали?
Господин Макгъфин?
Може ли да поговорим?
Ето, за договора. 20 бона.
Казва се Норман Стейнсфилд, стая 4602, Федерал плаца 26.
Няма да го поема. - Защо?
Твърде е сложно. - Ще ми дадеш ли на заем нещата си?
Никога не ги давам. Но...
Това е твоят пистолет. Използвай го, но не стреляй през прозореца.
Защо си толкова суров с мен?
Може да трепеш хора, за които не ти пука,
но не ти се занимава с тия, дето избиха семейството ми?
Повярвай ми, отмъщението не е хубаво.
По-добре забрави. - Да забравя?!
След като видях очертанието на брат ми по пода очакваш да забравя?
Искам да убия ония копелдаци. Да им пръсна тиквите!
Нищо не е същото, след като убиеш някого.
Животът ти се променя завинаги.
Ще трябва да спиш с едно отворено око докато си жива.
Не ми пука за съня, Леон.
Искам любов... или смърт.
Това е.
Искаш смъртта...
Остави ме, Матилда. Уморен съм от игричките ти.
Има и друга игра, Леон.
Която прави хората по-добри и мислещи.
Игра, която обичаш.
Ако спечеля...
оставам с теб завинаги.
А ако загубиш? - Продължаваш да пазаруваш сам.
Ще загубиш, Матилда.
Зареден е. Чух по звука. - Е, и?
Какво те засяга, ако умра?
Нищо.
Надявам се не ме лъжеш.
Надявам се, че дълбоко у теб няма любов към мен.
Защото ако има... поне малко любов към мен...
мисля, че ще съжаляваш, че не си ми казал нищо.
Обичам те, Леон.
Спечелих.
Раниха ме.
Трябва ми помощник.
Знам, че е млада, но се учи бързо.
Трябва да подготвяме младежта, нали? - Знам, казвах ти. Но не е ли малка?
Тя е на 18 години. - Наистина?
Няма ли да пийнем по нещо, Тони?
Да. Маноло, чаша мляко за Леон.
Хубава татуировка.
Маноло, дай две чаши.
Това за какво ти е? - За да не настина.
Първо откриваш къде е веригата. Не я виждаш, но я усещаш. Ето тук.
Аз ще звънна, ти ще говориш. - И какво да кажа?
Каквото искаш.
Да? - Здрасти. Сюзън е.
Сигурно си сбъркала вратата, не познавам никаква Сюзън.
Отстъпи назад, не виждам нищо.
Осветлението не работи. Тук е тъмно.
Господине, страх ме е. - Добре.
Какво правиш бе?
Отвори уста.
Ако излезе от устата ти, натискам спусъка, чат ли си?
Тук е добре. Пусни го.
Казах да го пуснеш. Мръдни там.
Спокойно, внимателно. Искаш да отида...
Давай, твой ред е.
Моля ви, не ме бийте.
Господине, дрогата не е моя. Аз таковата...
Малко наляво, моля.
Преди да...
А сега контролния изстрел.
Не, вторият е по-високо в гърдите. Цели се в сърцето или белия дроб.
Тук. Разбра ли? Първият изстрел го обездвижва.
Вторият го довършва. Никога в лицето!
Ако не могат да го разпознаят, няма да ти платят.
После разправяй на когото искаш, че си свършила работата.
Ясно? - Да, никога в лицето.
Прибирай инструментите.
Какво правите бе? Какво става тука бе? Хей, господине!
Когато ползваш дълго заглушителя, трябва да имаш парцал под ръка,
защото се нагорещява и може да те изгори.
Влажен черен парцал е най-добре.
Какво правиш?
Казахме без жени и деца. Кой мислиш ги убива, Хитър Петър ли?
Сега е чисто.
Да се махаме.
Нямаме право да пием.
Знам, но ще направим изключение за първия ти клиент.
Щом има изключение за добре свършена работа,
какво ще кажеш за целувка, като във филмите?
Не.
Да.
Какво правиш? Моля те, спри веднага. - Ще те целуна.
Хайде де, само целувка. - Спри, всички ни гледат.
Иди и седни.
Приятна вечер.
Не ми вярваш, нали? - За кое?
Че съм влюбена в теб. - Матилда, моля те, престани.
Да сменим темата, а? - Добре, извинявай.
На колко години беше, когато уби първия?
На 19.
Надминах те.
Какво правиш? - За да не настина.
Няма звънец. - Тогава почукай на вратата.
Да? - Здрасти.
Търся апартамента на г-н Рубен, но тук е тъмно и се загубих.
Момент.
Искаш ли още? Хайде, покажи си шибаното лице.
Мислите, че така лесно ще ме хванете ли?
Когато загрубее така, знай, че ще стане кофти.
Правиш го бързо или му слушаш простотиите цял ден.
Ей, задник! Покажи си шибаното лице бе, педал!
Хайде бе.
Знаеш ли номера с халката?
Халка ли? Ела ми, задник. Чакам те.
Покажи ми го, скапаняк.
Това е номерът с халката.
Марио, връщай се в бръснарницата. После ще довършим.
Леон, как е? Всичко ли свършихте?
По-добри са от хората, нали?
Казах ти.
Проблеми ли имаш? - Не.
Вземи си стол. Седни.
Много мислих...
Ако нещо ми се случи...
Стига де, Леон, на теб нищо не може да се случи.
Ти си неуязвим. Куршум не те лови. Играеш си с тях.
Тони, става въпрос за моите пари.
Помниш ли момичето,
което дойде с мен тук онзи ден? - Да.
Казва се Матилда.
Ако нещо ми се случи...
бих искал...
да й дадеш...
моите пари.
Можеш да разчиташ на мен, Леон.
Благодаря ти, Тони.
Няма да се бавя.
Сгреших ли нещо? - Не.
Това е много голямо.
Да, за мен остават само трохите, нали?
Матилда, откакто те срещнах, всичко се промени.
Просто трябва да остана малко сам.
Трябва ти малко време да пораснеш.
Приключих с растежа, Леон. Остарявам вече.
При мен е обратното. Твърде съм стар.
Трябва ми време да порасна.
Мамка му.
Ти си новата от петия етаж, нали? Не може да седиш тука.
И защо? - Не е безплатно. Като на паркинга.
Спреш ли, плащаш. Такъв е законът.
Само по телевизията. - Какво рече?
Нищо. Колко ти показва броячът? - Десет долара... месечно.
Имаш ли да развалиш?
Няма проблем. Ще го пишем аванс до края на годината.
Добре, за годината. - Като ви платих,
още ли ще ми висите зад гърба? - О, не!
Вървете да си играете другаде.
Трябва да помисля.
Изправи се. Не си ли харесваш работата?
Храна...
Къде сте тръгнали? - Специална доставка, стая 4602.
Разпишете се тук.
Приятни празници, момичета. - Благодаря.
Трябва да отида до тоалетната.
Специална пратка? Нека да позная.
Китайска храна?
Тайландска, може би?
Разбрах.
Италианска кухня.
Как се казваш, ангелче? - Матилда.
Сложи пакета на пода.
Добре.
Сага ми разкажи всичко, което знаеш за италианската кухня.
И не забравяй името на готвача, който ми е сготвил това.
Никой не ме е изпращал. Правя го за себе си.
Значи тогава е нещо...
Лично?
Какво, мамка му, да правя сега?
Ти уби брат ми.
Извинявай.
Искаш ли да го последваш?
Не. - Винаги е едно и също.
Когато наистина започнеш да се боиш от смъртта...
ще оцениш живота.
Харесва ли ти животът, миличко?
Да.
Това е добре...
Понеже не ми доставя удоволствие...
да отнемам живота...
на човек, на който не му пука.
Стен! Стен, търсих те навсякъде.
Търсих те горе... - Какво? Зает съм.
За Малки, човече. Той е мъртъв.
Малки правеше покупки за нас от китаеца.
Но хората му нямат нищо общо с това.
Казаха ми, че този тип е дошъл отвън. Бил професионалист.
Стрелял бързо. Все едно изникнал от въздуха.
Застрелял Китаеца за 2 секунди.
Спокойно, човече. Аз съм ченге.
След това се обърнал и казал на Малки нещо от рода на...
"Без жени и деца."
Това ще да е нещо лично.
Смъртта е... капризна днес.
Блъд, чуваш ли ме?
Да, Стен. Успокой се, човече.
Може ли да я заведеш в моя офис?
Добре.
Боже мой.
Леон, любов моя. Знам къде да намерим хората, убили брат ми.
Шефът им е Норман Стенсфийлд, в сградата на АКЛ - стая 4602.
Искам да го направя сама.
Ако нещо се обърка, оставих на масата 20 хиляди.
Това е за договора. По 5000 на глава, нали?
Знам, че ще се почувствам по-добре, когато го направя.
Обичам те. Матилда.
Почакай тук. Няма да се бавя. - Не мога да остана тук.
Това е федерална сграда!
Той ще направи точно това, както казах.
9-милиметров...
Патрони...
Още един 9-милиметров...
Какво мислеше да правиш с пушкалата? - Сигурно да превземе цялата сграда.
Господи! Какво е това? Обяд?
Внимателно, Блъд, може да е отровна. - Няма аншоа.
На това ли му казваш "за малко"? Вече 10 минути те чакам.
Направих каквото можах. Давай.
Харесва ли ти?
Да. - Ами кажи го.
Харесва ми.
Жаден ли си?
Нали знаеш, за момичето първият път е много важен.
Определя останалия й сексуален живот.
Това го прочетох веднъж в списание на сестра ми.
Приятелките ми казаха, че ненавиждат първите си опити.
Защото не са обичали момчетата.
Само са се престрували. После взело да им харесва, като с цигарите.
Ще ми хареса ли първия път?
Матилда, не.
Защо не? - Просто не мога.
Обичаш друга? - Не.
В смисъл...
Имаше една друга преди много време.
Преди да дойда в Щатите.
Баща й не искаше да се виждаме.
Тя беше от много уважавано семейство.
Аз бях...
нали разбираш...
от не много уважавано...
Баща й откачаше все път, когато тя се измъкваше да ме види.
А тя е била луда по теб, нали? - Да.
Нищо не може да спре любовта, Леон.
Той я уби. С изстрел в главата.
Държаха го два дни в ареста, но после го освободиха.
Казаха, че било нещастен случай.
И така...
една нощ аз го причаках...
От 150 м. с оптика.
Също мина за нещастен случай.
Същата нощ се качих на кораб и пристигнах тук...
да се срещна с баща ми, който работеше за Тони.
Бях на 19 г.
Оттогава не съм напускал града и...
никога не съм имал други приятелки.
Разбираш ли, Матилда...
няма да съм добър любовник.
Добре.
Ще ми направиш ли услуга? - Каква?
Омръзна ми да те гледам как спиш на стола. Ще спим в леглото.
Не мисля, че е добра идея.
Всичко е наред. Вдигни си краката на леглото.
Така. Чудесно.
Отпусни главата назад. Така. Отпусни се.
Лека нощ, Леон.
Лека нощ.
Искам първото парче от тортата!
Маноло, заведи децата в кухнята.
Много уважавам бизнеса ти, Тони.
Когато убиваше за нас преди, винаги сме били доволни.
Затова днес ми е много тежко.
Надявам се, да ме извиниш.
Мой човек беше убит в твоя квартал.
Китайците ми казаха, че убиецът приличал...
на италианец. И си помислих,
че Тони може да знае нещо. Почакай. Това не е всичко.
Това ще ти хареса.
Няколко часа по-късно 12-годишно момиче дойде в моя офис,
въоръжена до зъби, с твърдото намерение да ме прати в моргата.
А знаеш ли кой дойде да я вземе от офиса посред бял ден?
Същият този италиански убиец.
Умирам да се видя с него.
Отпусни се.
Добре ли спа? - Аз никога не заспивам.
Едното око винаги е отворено. - Да, забравих.
Никога не съм виждала някой с отворени очи така да хърка.
Хърках ли? - Като бебче.
Мисля да купя мляко за закуска. Няма да се бавя.
Не забравяй кода, като се връщаш. - Две почуквания,
после едно, после пак две, нали? - Да.
Здравейте, сеньор. Опаковайте това. Ще ида да взема мляко.
От сега нататък нито "гък"! Отговаряй на въпросите ми
с кимане за "да" и с поклащане на глава за "не".
Сам ли е?
Чака ли те?
Имаш ли ключ?
Има ли код или почукване, за да те познае?
Отряд Алфа. Готови сме да влезем. - Внимавайте.
Какво? Дръпни се.
Мамка му!
Отряд Алфа. Имаме загуби.
Нали ви казах.
Викай всички. - Какво значи "всички"?
До последния човек!
Вземи това.
Иди да погледнеш.
Не мърдай.
Виждаш ли нещо?
Този същият е. Той е тук. Опрял е пистолет в главата ми.
Никой да не мърда! - Пуснете момичето.
Спокойно бе, човек! - Пуснете момичето!
Добре, момичето идва.
Пуснете я.
Вземи брадвата от стената. Там. Давай!
Ти идваш с нас.
Господи, той го гръмна!
Копелдак!
Мърдай, по-живо!
Спри скапаната вода! - Разбрано.
Тръгваме!
В тежко положение сме. Изпращайте снайперисти.
Не знам какво стана. Не видях от къде дойдоха, кълна се!
Отидох на пазар и като се върнах, те бяха навсякъде.
Стой по-далече от прозорците.
Ела тук.
Снайперисти.
Сега да го изхвърлим този лайнар от там.
Как ще се измъкнем?
Остави това на мен. Ще се измъкнем.
Но ти няма да можеш да минеш. Аз самата трудно влизам.
Без приказки. - Не, няма да ти позволя...
Няма да тръгна! - Послушай ме!
Заедно нямаме шанс. Но сам ще се справя.
В добра форма съм. Направих много пари при Тони.
Ще ги вземем и ще живеем заедно, ти и аз. Тръгвай!
Само така ми казваш, за да не се безпокоя.
Не искам да те загубя. - Няма да ме загубиш.
Ти ми показа вкуса на живота. Искам да съм щастлив,
да спя в легло, да имам корени. Никога няма да бъдеш сама.
Моля те, тръгвай, миличка, тръгвай!
Успокой се, тръгвай сега. Тръгвай.
Върви. Ще се видим при Тони. Ще ги избия до крак.
След час при Тони.
Обичам те, Матилда. - И аз те обичам, Леон.
Какво става там?
Казах да го хванете, а не да разрушавате цялата сграда.
Имаме един жив!
Викайте бърза помощ!
Освободете коридора! Дайте път!
Имаме ранен! Махнете се! - Освободете стълбите.
Напред! Давай! - Махни си хората от тук!
Движи се. - Държа го!
Двама се спускат по стълбите. Побързайте!
Добре ли си? Имаме нужда от лекар!
Размърдайте се! Първи отряд, какво има в апартамента?
Нищо не се вижда, има много дим, дай ми 5 минути.
Какво? Двеста души не могат да намерят един човек с момиче?!
Намерихте ли момичето?
Как се чувстваш? Свали си маската, бързо.
Дай да погледна. Дълбока рана. Да. И тук...
От трети отряд ли си?
Дай да ти навием ръкава.
Всичко е наред. Чудесно. Пусни. Другата.
До две минути съм тук. - Ще си сложа маската.
Така дишам по-лесно. - Да, прав си. Стой тук.
Хайде, всички на улицата! Всички! Излизайте!
Дайте път. Дайте път, хора.
Какво правиш тук? Изчезвай!
Стенсфийлд? - На вашите услуги.
Това е от...
Матилда.
По дяволите!
Леон ме помоли да ти помогна,
ако се случи нещо и мисля, че то е станало.
Той ми остави малко пари за теб.
Така че ти се предлага понеже си още малка,
да ти пазя парите, докато не пораснеш.
Като банка, само че по-добре, защото те фалират.
А старият Тони никога не фалира. Това са си твои пари.
Понякога ще идваш...
и аз ще ти давам по малко, за да си прекарваш добре.
Тук има 100 кинта за начало.
Мога ли да получа някаква работа? - Работа?
А какво можеш? - Мога да убивам.
Нямам работа за 12-годишно дете, така че си го изхвърли от главата!
Всичко свърши! Играта свърши!
Леон е мъртъв! Чуваш ли ме?
Престани. Да не мислиш, че на мен ми е по-леко?
Но той е мъртъв.
Трябва да забравиш тази лудост
и да си завлечеш задничето в училището. Ясно?
Вземи тези пари и изчезвай.
И не ми се мяркай до следващия месец...
защото нещо ми подсказва, че мога да си загубя добрината.
Родителите ми...
загинаха...
в автомобилна катастрофа преди четири седмици.
Това е ужасно.
Когато дойде тук за пръв път, нямахме време да се опознаем...
Искам да знаеш, че не съм от тези, които биха изоставили дете.
Независимо от ситуацията, независимо от грешките.
Затова ще направя всичко възможно, за да си пак с нас.
Но при едно условие: Да спреш да ме лъжеш, Матилда.
Искам да ти дам шанс и искам да ми вярваш.
Кажи ми какво се случи с теб.
Семейството ми беше убито от федерални агенти. Заради дрогата.
Бях с най-великия човек на земята.
Той беше наемен убиец, най-добрият в града, но умря тази сутрин.
Ако не ми помогнете, до довечера ще бъда мъртва.
Познавате ли я? - Никога не сме я виждали.
Мисля, че тук ще сме добре, Леон.
Той раздава картите, сякаш медитира.
И никой от тези, с които играе не подозира,
че той не играе заради парите,
нито заради уважението.
А просто раздава картите, за да налучка
свещената геометрия на късмета,
в скрития закон на възможната победа.
Цифрите играят водеща роля.
Знам, че пиките са мечовете на войниците.
Знам, че спатиите оръжия са също.
Знам, че карите означават богатство.
Но не това е формата на моето сърце.
Вале каро може той да пусне
Дама пика да даде не ще се колебае той.
Но поп в ръкава си ще скрие...
Докато споменът живей...
Знам, че пиките са мечовете на войниците.
Знам, че спатиите оръжия са също.
Знам, че карите означават богатство.
Но не това е формата на моето сърце.
Но не това е формата,
формата на моето сърце...
И ако призная, че само теб обичам,
ще си помислиш, че те лъжа аз.
Но аз човек със сто лица не съм.
И маската при мене е една.
Тези, които говорят много, не знаят нищо.
Но това си е техен проблем.
Като тези, които проклинат късмета си постоянно.
И тези, които се страхуват, че са го изгубили навеки.
Знам, че пиките са мечовете на войниците.
Знам, че спатиите оръжия са също.
Знам, че карите означават богатство.
Но не това е формата на моето сърце.
Но не това е формата,
формата на моето сърце.
Превод: СИМЕОН ВЛАХОВ moni@exco.net
Частичен превод и редакция: BEST RIPPER
Редакция и тайминг: Домани© Translator's Heaven 2011©