"Душата на всеки човек е безсмъртна,
но тази на праведния човек е безсмъртна и божествена." - Сократ.
Хиперион!
Пророчице, какво видение имахте?
Титаните... на свобода.
Кой ги е освободил?
Крал Хиперион.
Той желае лъка Епир, за да властва над човечеството.
Трябва да се помолим.
В зората на този свят,
дълго преди появата на хората и зверовете,
ВОЙНАТА НА БОГОВЕТЕ
в небесата се водила война.
Безсмъртните, някога смятани за незагиващи,
открили, че притежават силата да се убиват един друг.
В тази война било загубено оръжие с неописуема сила.
Лъкът Епир.
Победителите във войната се провъзгласили за богове,
а победените били наречени "титани".
И били вовеки заточени в планината Тартар.
Минали хиляда години. Дошъл възходът на човечеството
и Великата война била забравена.
Но оногавашното зло...
... се възродило.
Хиперион е дошъл. Ще ме вземе със себе си.
Трябва да тръгваме.
Сибилински манастир Гърция, 1228 пр.Хр
Спрете, не можете да преминете. Това е свещена земя.
Свещена за кого?
Какво искате от нас?
Къде е целомъдрената пророчица?
Продължите ли да петните храма, ще изпитате гнева на боговете.
Богове?
Хайде, почвай да им се молиш.
Помоли ги да ти помогнат.
Моли се на онези същите богове, които гледаха безучастно
как съпругата ми и децата ми умряха от болест.
И аз молих боговете за помощ.
Но не получих милост, а мълчание.
Същите богове, които решиха близките ми
да страдат като животни до смъртта си.
Боговете не ще вече ми се присмиват.
Ще освободя Титаните. - Спри тази лудост, не е късно.
Душата ти може да бъде спасена, ако сам го пожелаеш.
Нека те просветля, преподобни.
Ще сложа край на господството на боговете.
Полуостров Колпос
Удряй брадвата с все сили, Тезей.
Може би някой ден със същия плам ще си потърсиш съпруга.
Да не си се наговорил с майка ми? - Тя се тревожи за теб.
Няма защо да се тревожи.
Да бъдеш воин невинаги значи само да повалиш с меч противника си,
а и да имаш добра причина поначало да го извадиш.
Вадя меча си, за да защитя онези, които обичам.
Ами останалите? - Те ми обърнаха гръб.
А слабите и беззащитните кой ще защити?
Внимавай, косите побеляват от многото грижи.
Блудница.
Последна служба за днес.
Нека предците почиват в мир.
Тезей...
Нека боговете бъдат с вас. Благодаря ви за подкрепата.
Нов инцидент?
Тезей...
Може би някой ден ще се молиш с мен. Помоли боговете да ме дарят с внуци.
Майко, боговете са една измислица, за разлика от копието ми.
И за правенето на деца е нужно нещо повече от паленето на свещи.
Пък и шапката на преподобния е абсурдна.
Майко, стой тук. - Тезей...
Привет, гърци! Нося тревожна новина!
Ираклионският крал Хиперион превзе Сибилионския манастир!
След ден ще бъде и тук!
Веднага трябва да евакуираме селото!
Тишина! - Воини, нямаме шанс срещу него!
Моля ви! Всички мъже, жени и деца
да вземат вещите си и да се отправят към планината Тартар!
Ще търсим убежище зад Великата стена. Тя ще ни предпази.
Ако старите и болните се нуждаят от повече време да тръгнат,
разполагат с по-малко от ден. Пригответе се за отпътуване.
Объркал си пътя. - Това не е ли керванът за Тартар?
Той е, но няма да пътуваш с нас.
Тръгни сутринта с породата си. - Породата си?
Нежеланите потеглят утре сутрин.
И моята кръв е червена като твоята. Искаш ли да ти го докажа с меча си?
Какво става тук, майко?
Този негодник и развратната му майка...
Спрете!
Отдръпнете се!
Остави меча! - Няма!
Убийте го! - Той ще умре преди мен!
Какво желаеш, братко? - Явно породата ми потегля утре.
И то незащитена.
Мръдни още веднъж и ще накълцам черепа ти.
Как се казваш? - Тезей.
Сега не е време за насилие, Тезей. Пусни го.
Само ако ми дадете думата си, че цялото село ще бъде защитено.
Имаш думата ми. Ще оставя бранители и за утрешния керван.
Убийте този предател!
Озаптете го! Махнете го от очите ми!
Завържете го! - Майко.
Запази силите си да се биеш с ираклионците, Тезей.
Обучен си добре.
Имах добър учител. - Би ми бил от полза
в битката срещу ордите на Хиперион. - Защо да ви служа,
щом ни изоставяте с лека ръка? Да тръгваме, майко.
Лизандър, вече не си част от тази армия.
Предай щита и копието си. Ще пътуваш с утрешния керван.
Не видя ли... - Реших го.
До скоро.
Къде са вещите ти, старче? Не си готов да потеглиш.
Тези приключения са за младите и нетърпеливите,
не за стари магарета като мен.
Помисли отново. Знаеш, че останеш ли, ще умреш.
Ако ираклионците дойдат, поне не ще умра бавно и мъчително.
Чувал съм, че нерешителността не им била в... стила.
Ти си полудял.
Просто съм уморен.
Не самият живот е най-важен, Тезей,
а да живееш този живот праведно.
Бият се по-свирепо от всеки друг.
Сякаш умеят да виждат в тъмнината.
Говориш все едно не са човеци. - Хора са.
Ираклионците умират точно като нас.
Разликата е само, че се бият заради вярата си,
което им позволява да убиват необуздано.
Затова ще победят. - Лизандър, мислех, че Хелиос каза
да предадеш оръжията си. - Така е.
Покажи се.
Покажи се!
Татко. - Атина.
Зевс. - Спести формалностите.
Другите богове не гледат, нали?
Какво?
Преди малко наистина приличаше на баща.
Или може би на дядо.
Трябва да бъдем внимателни. Никой смъртен тук
не бива да вижда истинските ни лица. - Татко, месиш се твърде много.
Въздействаш на Тезей от години. - Но като смъртен човек.
Като негов приятел, никога като бог.
Защо точно него?
Той е безстрашен.
Не се бои от болка, загуба или присмех.
Бои се само да не успее да защити близките на сърцето си.
Онези, които обича.
Ако някой смъртен може да поведе хората срещу Хиперион,
то това ще е Тезей. Но сам трябва да избере тази съдба.
Дезертьор. Иска да се срещне с краля.
Върви.
Бил си дезертьор, така чувам.
Да, кралю. - Не съм ти крал.
Но желая да бъдете.
Но ти си един предател, нали?
Защо ми е притрябвал някакъв предател?
Ще ви покажа едно беззащитно село.
Там има млади жени... - Имам предостатъчно жени.
Роби, оръжия... - И оръжия имам достатъчно.
Искам лъка Епир.
Преобърнах всеки камък в този манастир.
И още не съм го открил.
Виждал ли си някога сибилински монах, предателю?
Монасите от неговия сан са послушници на целомъдрената пророчица.
С правилното насърчаване тя може да види къде е Лъкът.
Прав ли съм, монахо?
Кажи ми къде е пророчицата.
Познавам вярата ти.
На сибилинци е забранено да отнемат живот.
Дори своя.
Нямаш избор, освен да ми кажеш онова, което искам да узная.
Можеш да накараш един монах да говори и без езика си.
Хвърли го на зверовете, да ти каже къде е пророчицата.
Имаш ли деца? - Все още не.
Мъжкото семе може да е унищожително оръжие.
Поколения народът ви ще вижда в очите на синовете си
само моя образ.
Ще бъда увековечен във всеки поглед, всяка усмивка и всяка сълза,
от сега до вечността. Но преди да бъдеш покръстен,
знай, че ти не дойде при мен,
воден от инстинктите си.
Тук си, защото си един страхливец.
А по света има предостатъчно страхливци.
Затова ще сторя услуга на света.
Ще бъдеш белязан като един от нас.
Ще изгубиш способността си да се размножаваш.
Предателю...
Макар да не ги чуваш,
предците ти ридаят от гробовете си.
Защото бъдещето на рода им,
приключва тази вечер с теб.
Старче?
Гневът ти пречи. Научи се да контролираш емоциите си.
Всичко е в ритъма, Тезей. В ритъма.
Не!
Тезей!
Спрете.
Наблюдавай ада.
Него не убивайте.
Вземето го с нас. Може да работи в солните мини.
Страданията му едва сега започват.
Ордите на Хиперион са били безжалостни.
Унищожили са всеки свети олтар в търсенето на лъка Епир.
Въпрос на време е да го открият.
Видях как кралят им
взима със себе си всички бременни жени
и лично наблюдава посичането им.
Желае да унищожи бъдещето на Гърция.
Действията им са безскрупулни. - И засега са ефективни.
Ефективни ли?
Бих казал малодушни. - Може би.
Но гърците трябва да се приспособят...
Не е ли време да се намесим, Зевс?
Как сърцето ти не трепва при вида на подобни зверства?
Такъв е законът! Никой бог не бива да се намесва в човешките дела.
Освен ако Титани не са на свобода.
Желаем ли хората да вярват в нас, то ние трябва да вярваме в тях.
Нека се осланят на собствената си воля.
Ами ако открият Лъка?
Ако някой от вас окаже помощ на хората
или другояче повлияе на човешките дела в божията си форма,
ще бъде наказан със смърт!
Кои пък са тези? - Целомъдрените пророчици.
Ираклионците явно са открили храма им.
Не си ли чувал за тях? - Не,
но всичките бих ги опознал за една нощ.
Загърмят ли безоблачните небеса, бъди решителен.
Бил си крадец?
Още съм си такъв.
Не бях ли окован, щях сърцето ти да открадна.
Довечера трябва да избягаме.
Всички, които са силни, и могат да се бият.
И онзи мъж там. - Дори вода не пи,
до утре ще бъде мъртъв. - Бъдете готови.
Назад!
Влизайте вътре.
Не умирай.
Пророчице... Имала сте видение.
Какво видяхте?
Робът при водата.
Той е докоснат от боговете.
Ако застане на страната на Хиперион, цяла Гърция ще бъде унищожена.
Призови стражите.
Само една от тях е истинската пророчица - чиста, неопетнена.
Другите просто пазят самоличността й.
Целомъдрената пророчица има дарбата да вижда бъдещето.
Ако бъде осквернена, видението й не ще се сбъдне.
Много жалко.
Стража! - Ключовете!
Върви, пророчице! Ние ще се погрижим за стражите!
Върви!
Трябва да поспите.
По-силна съм, отколкото изглеждам.
Не се тревожете за мен.
Може би не можете да заспите,
защото сте разтревожена от виденията си.
Войнът, който чете мисли.
Някои смятат виденията ми за дарба. - Дарба?
Каква дарба би могло да е това?
Виждате бъдещето, но нямате силите да го промените.
Простете.
Защо го направихте?
Рискувахте живота си да спасите пълен непознат.
Само човек без вяра би се запитал това.
Майка ми имаше непреклонна вяра,
а боговете не й помогнаха, когато най-много имаше нужда.
Аз също не успях.
Значи и двамата скърбим.
Ти за отминалите дни, а аз за онези, които предстоят.
Какво им се е случило?
Наредих ви да не ги докосвате.
Опитаха да избягат, кралю.
Седмина от най-добрите ни хора загинаха.
Седмина от най-добрите ви хора са били убити от жени?
Искам да зная къде е лъкът Епир.
Коя от вас знае?
Коя от вас е истинската пророчица?
Няма да ви хареса, ако ви принудя да ми кажете.
С методи, които мога да приложа само на една жена.
Кажете, коя от вас е истинската?
Аз съм онази, която желаете.
Не, аз съм.
Аз съм истинската.
И другата казваше същото. Всички се представят за пророчицата.
Другата? - Да, кралю.
Каква друга? - Те бяха четири.
Едната избяга с група роби, докато им давахме вода.
Мондрагон. - Ваше височество?
Открийте бегълката. Доведете ми я жива.
Тъмните морета.
Тези води са пропити с нефт. - Лодка?
Ираклионски търговски кораб.
Да ги причакаме и да тръгнем на юг.
Не юг е нашата посока. - За мен е.
Чух, че жените на юг могат да обелят орех само с езика си.
Искаш ли да видиш на какво съм способен, за да стигна до тях?
Боговете са ме дарили с взор, а теб с лакомия.
По-добре лакомията си да следвам, отколкото халюцинациите ти.
Тя е висша жрица! - Все едно.
Жрица или курва, тръгвам на юг...
Нещо лошо ли казах?
Какво решаваш, приятелю?
На юг ли ще тръгнеш с мен, или ще следваш...
... дамата? - Нито едно от двете.
Ще отида с кораба на север до лагера на Хиперион в манастира.
Спасителят ви май е обезумял, Ваше височество.
Аз предпочитам да се бия на страната на обезумелия.
Виждаш ли това?
Това е онзи смъртен човек, който баща ти толкова хвали, нали?
И е заедно с Пророчицата. - Посейдон, ако Зевс
се усъмни в теб, ще ти се притечем на помощ.
Нали било търговски кораб?
Явно съм грешал. - Морето е непредсказуемо, нали?
Загърмят ли безоблачните небеса, бъди решителен.
Да скачаме! - Стой тук!
Знаеше, че вълната ще ни спаси.
Аз виждам само частица от онова, което може би ще се случи.
Действията и желанията ви оформят предстоящето.
Какво друго виждаш?
Тяло, увито в плащаница, под една скала.
Ти държиш лъка Епир и...
Прегръщаш Хиперион. - Невъзможно!
Никога не ще го направя!
Той уби майка ми. - Майка ти?
Погреба ли я както подобава?
Не, още лежи там, където Хиперион я закла.
Трябва да погребеш майка си, вярата й го изисква.
Не вярвам в боговете. - Но тя е вярвала.
Тя е вярвала, Тезей.
Върни се в селото си.
Открихте ли пророчицата? - Да, господарю,
но изгубихме хора, преди да я вземем.
В морето се разрази буря. - А пророчицата?
Тя жива ли е?
Движи се към Колпос с робите. Може да ги заведе при Лъка.
Прати звяра в Колпос, ние се отправяме към Тартар.
Мондрагон, ти оставаш тук.
Устрой засада в ямата.
Прости ми, че не успях да те защитя, майко.
Давам ти думата си, че родът ни няма да умре заедно с мен.
Ордите на Хиперион потеглят за Тартар.
Там ще бъдем разгромени.
Това бъдеще не е предопределено.
Но най-вероятно ще се случи именно това - кървава баня.
Нямаш вяра. - Езичници!
Вярно е, но невинаги е било така, Дариус.
Като момче се молех на боговете да получа кон,
но така и не ми отвърнаха. Затова си откраднах един.
Обградени сме от езичници.
Спокойно, всичко е наред, Тезей.
Какво ми е? - Ръката ти... Отровен си.
Къде са останалите? - Погребват Дариус.
Тя беше права.
Съмнявах се в тях толкова години.
Съмнявах се, че съществуват.
Гибелта на майка ти не е била напразна, Тезей.
Вярата те върна тук, за да откриеш Лъка.
Сега той е в твоите ръце, Тезей.
С него Гърция ще победи.
Ти беше прав. Виденията ми са проклятие.
Искам да виждам света през собствените си очи,
да го почувствам със собственото си сърце,
да го докосна със собствената си кожа...
Снощи ходих на пазар. Добро оръжие, нали?
Радвам се да те видя жив.
Бояхме се, че онзи страхливец те е довършил.
Замалко. Тя ми спаси живота.
Струва ми се е направила и нещо повече.
Внимавай какво говориш.
Това, че държиш Лъка, не променя отношението ми към теб.
Хубаво. Поемаме към манастира.
Имаме да водим война.
Планината Тартар
Вярващите още смятат, че титаните са погребани в недрата на Тартар.
Великата стена е единствената надежда на гърците срещу армията ви.
Укрепления? - Първоначално било водоем,
но гърците променили предназначението му.
Никой не би могъл да предположи колко могъщ сте станал.
Колко са? - Не съм сигурен, Ваше височество.
Колко са? - Не съм сигурен, кралю.
800. - А порталът?
6 метра мрамор, тежащ над 12 тона.
Създаден е така, че да бъде непробиваем.
Да си виждал някога врата, създадена да не бъде непробиваема?
Иди да служиш другаде.
Къде е той? Мислех, че лагерът на Хиперион е тук.
Да продължим. До Тартар са два дни път.
Какъв е този звук?
Не мърдай! Не мърдай, ако ти се живее!
Сестрите ми!
Вътре в бика!
Тезей, още са тук.
Почакайте!
Това е капан!
Не спирайте преди Тартар! - Конете са неизтощими.
Лъкът скоро ще попадне в ръцете на Хиперион. Тръгвайте.
Прости ми, татко! Прости ми.
Наруших закона, само за да защитя смъртните.
Никой бог не ще ви се притече вече на помощ!
От този ден сте сами!
Разбираш ли ме, смъртни?
Вярвам в теб, Тезей.
Докажи, че не греша!
Поведи народа си.
Спрете!
Конят, за който молих боговете като дете.
Какво им е?
Умират.
Къде са воините? - Още не са се завърнали, господарю.
Какво ти казва полъхът на вятъра?
Говори.
Боговете.
Те дойдоха от небесата. - Боговете?
Явиха се и погубиха хората ни.
Боговете...
Предпазиха роба, който пътува с Пророчицата.
Боговете се бият на тяхна страна.
Ако воините ни разберат, ще настане паника.
Зная.
В мирно време синовете погребват бащите си.
По време на война - бащите погребват синовете си.
Война ли водим, татко?
Нося важна информация за Съвета. - Тезей! Познавам го, пуснете го.
Надявам се да се присъединиш към войската.
Къде е армията?
Разкажи ми за този роб.
От селото ти е, нали?
Отговаряй! - Да.
Беше селянин.
Също като мен.
Кралю, не исках да ви обидя... - Мълчи. А семейството му?
Хора от селото изнасилиха майка му. Никой не я искаше за съпруга.
Той беше копеле.
Как е името му?
Тезей.
Хубаво. Ще се срещна с него.
Хелиос ми каза, че носиш полезна информация.
Лъкът Епир се намира у Хиперион.
Лъкът Епир? - Оръжието, изковано от Херкулес.
И аз съм чувал историята като дете. Богове, живеещи в небесата,
титани, заточени в планината... - И аз не вярвах като теб,
но Лъкът Епир съществува. - Много гърци
вярват в митове и богове. Но ние от Съвета не вярваме.
Те са просто метафори, синко.
Ние сме общество, изградено чрез преговори и разум.
Опитате ли да преговаряте с Хиперион, всички загиваме.
Какво ще стане, ако приема съвета ти, Тезей от Колпос?
Залостете порталите и се пригответе за война.
Не можем, имаме войски навън. - Всичките са мъртви!
Ние сме последните. - Прости ми, че не приемам съвета
на една самозвана гадателка и селския й любовник.
Ираклионски пратеници идват насам.
Виждаш ли, никой владетел не желае да води война,
а само да бъде приеман насериозно, щом се стигне до преговори.
Уведомете Съвета и пригответе делегация.
Готови за стрелба!
Спрете!
Спрете! Стойте, където сте, иначе сме принудени да открием огън.
Покажете ръцете си на светлината!
Носи маслиновата клонка на мира.
Кралят ми желае да разговаря с Тезей от Колпос.
Тезей.
Пратеникът на Хиперион желае да говори с теб.
Точно като във видението ми - ще го прегърнеш с отворени обятия.
С желание за мир.
Фаедра, грешала ли си някога?
Излезеш ли, не можем да те защитим.
Аз съм Тезей!
Приближи се, имам послание за теб.
Не рискувай.
Най-много да изгубите един селянин.
Достатъчно близо ли е? - Да.
Защо криете лицето си? - В кралството на Хиперион
всички са равни. Аз съм само един пратеник.
Хиперион търси точно мен? - Именно.
Откъде знае за мен? - Тезей, кралят знае всичко.
Знае, че нямаш баща и че си отхвърлен от народа си като него.
Знае ли за гнева ми?
Знае ли, че едничката ми цел е да пронижа сърцето му?
Знае ли, че закла майка ми?
Сега, щом го прочете на лицето ти, знае.
Няма да успееш.
Страхливец! - Застани на моята страна, Тезей.
Никога няма да те допуснат близо до себе си,
но аз ще го направя.
Дълго след края на тази война аз ще живея на този свят вечно.
Не ще се изгубя във времето, Тезей.
Това ти предлагам - безсмъртие.
Делата живеят вечно, не тялото.
Боговете може да са на твоя страна,
но утре... ще освободя титаните.
Направете, както говорихме. Залостете портала.
Какво желаят? - Залостете портала.
Тезей.
Беше Хиперион, нали? - Беше на ръка разстояние.
Не знам дали ще успея да изпълня заръката на Зевс.
Чрез съмнение стигаме до истината.
Изборът на боговете е бил удачен.
Разположете войските.
Какво държи той?
Лък.
Комадирите са мъртви! Отстъпление!
Не отстъпвайте!
Чуйте ме!
Слушайте!
Кой си ти да ни нареждаш?! - Не ви нареждам!
Аз съм Тезей! Обикновен човек, един от вас!
Имам вашата кръв и вашите страхове!
Ако побегнем сега, обричаме своите души
и тези на децата си на мрачна гибел.
Трябва да се бием!
В тунела множеството е без значение! Не отстъпвайте!
Днес ние сме боговете!
Това, че крият лицата и телата си,
не значи, че са по-силни и по-смели от нас!
Те са страхливци, криещи се зад някакви маски!
Те са хора и изпитват болка точно като нас!
Не отстъпвайте! Бийте се за честта си!
Бийте се за другарите си! Бийте се за майките си!
Бийте се за децата си! Бийте се за бъдещето си!
Бийте се за рода си!
Бийте се за безсмъртие!
Да напишем историята с ираклионска кръв!
В атака!
Крал Хиперион.
Можем да преговаряме. Желая само...
Тезей! Ето ме!
Тезей от Колпос!
Къде е кралят ти? - Той не е крал.
Ставрос, да вървим!
Тезей, зад теб съм!
Фаедра!
Фаедра, стой в храма!
Хиперион!
Тезей!
Тезей, Лъкът е у мен!
Лъкът е у мен!
Ще ги удържа. - Ставрос...
Лъкът е у мен! Ще ги удържа. Ти бягай!
Откъде ще ми дойдете?
Никой от вас няма да напусне това място!
Тръгвай си! Тази битка вече не е твоя!
Открий Хиперион!
Умри заедно с боговете си.
Татко...
Не изоставяй човешкия род.
Какво е чувството да знаеш,
че историята няма да те помни?
Аз победих.
Смъртта ми ще ме направи легенда.
Делата ми векове не ще бъдат забравени.
Аз пиша историята ти.
Направи го!
Това е последната ти прегръдка, Хиперион.
Погледни ме.
Погледни ме!
Аз съм последното нещо, което някога ще видиш.
Наблюдавай ада.
Душата на всеки човек е безсмъртна,
но тази на праведния човек е безсмъртна и божествена.
Нявга човек без вяра Тезей даде живота си, за да спаси човешкия род.
И си заслужи място сред боговете.
Те го дариха за храбростта му.
Със син - Акамант.
Не се бой от виденията си, синко.
Как се казваш? - Акамант.
Акамант? Могъщо име.
Познавах баща ти. Той беше много храбър мъж.
Скоро и твоето време ще дойде.
Моето време за какво? - Битката срещу злото е безкрайна.
Война очаква небесата.
Баща ти ще бъде там, за да се бие за бъдещето ти.
Акамант.
Кой беше този мъж, синко? - Просто...
Просто един старец.
Превод 0ld SCho0l
Copyright © UNACS TEAM 2011