ПОЛ НЮМАН
ФРЕДРИК МАРЧ
РИЧАРД БУУН
във филма на ДАЯН ЧИЛЕНТО
ТОЙ СЕ КАЗВАШЕ ОМБРЕ
с участието на КАМЕРЪН МИТЧЪЛ
БАРБАРА РЪШ
и МАРТИН БОЛСАМ
Музика ДЕЙВИД РОУЗ
Сценарии ЪРВИНГ РАВЕЧ и ХАРИЕТ ФРАНК Дж.
Режисьор МАРТИН РИТ
Търся Джон Ръсел.
Трес Омбрес,
Иш Кей Ней. Както му викате.
Предполагам вие сте Джон Ръсел,
освен ако не е някой от тях. Трудно ви различавам.
Аз съм Ръсел. Ти кой си? - Били Лий Блейк.
Работя за Хенри Мендез.
Ако те е пратил за коне, имаме само сиви.
Нямаме нужда от повече коне. Затварят този маршрут.
Тук не получаваш много новини. - Тогава какво искаш?
Г-н Мендес иска да ви види. Чака долу на спирката в Делгадо.
Каза ми да ви кажа да отидете. - Добре, каза ми.
Да си вземам коня и да се махам от тук, преди да се e стъмнило.
Страх ли те е?
Не ми харесва това, което виждам по светло тук.
Тръгвай.
Омбре.
Кое име предпочиташ днес? - Всички вършат работа.
Ще използваме Джон Ръсел. Без имена на апачи и символи, нали?
Става. - Влез. Имаме мескал.
Имаше ли проблеми по пътя?
Чух, че спирате работа.
Е, купих си последния кон от теб.
Съобщението пристигна тази седмица.
След 20 години железницата пристигна и в Суитмери.
Това е прогресът, приятелю, промяната. Законът на живота.
Няма значение, извиках те за нещо друго.
Помислих си, че ще искаш да знаеш,
че г-н Ръсел умря преди 3 дни. Почина в съня си.
Не се ли натъжаваш? Това е човекът, който те отгледа.
77 години е дълъг живот. - Да. Той беше много стар.
Нито беше лош човек.
Остави ти часовника си и пансиона на улица "Уокър" в Суитмери.
На 2 етажа е. Аз самият живея там.
Това е нещо, за което трябва да помислиш.
Защо?
Защото можеш да живееш отново между бели,
на земя, която бял ти е завещал. Беше в планините твърде дълго.
Време е да заговориш на английски с хората,
без значение на какъв език мислиш.
И се подстрижи. - Защо?
Можеш да спечелиш нещо от това, нещо в твоя полза.
Поне отиди да видиш.
Мисля, че щом го видиш, ще го задържиш.
Освен това една жена го стопанисва, красива при това.
И нея ли наследявам?
Не, приятел. Това зависи само от теб.
Може да си бял, индианец или мексиканец.
Сега ти трябва да си бял за малко. Отиди в Суитмери.
Кажи, "Как сте? Аз съм Джон Ръсел. Притежавам това място".
Застани на печелившата страна за малко.
Там ли живееш и ти?
Мексиканец е по-близо до бял, отколкото апачи от Бялата планина.
На колко години е тя?
Хей, мексиканец.
Имаш ли бутилка тук някъде?
Предполагам всеки може да идва тук. - Да, ако пускаха индианци.
От кога разрешиха на индианците да пият?
Може да са пиели това... индианска помия от кактусов сок.
Тизуин? - Да, точно, тизуин.
Може би от там им е дошъл куражът да влязат тук.
С тизуин би им отнело седмица. - Те имат време.
Какво друго да правят?
Това не е тизуин. Това е мескал.
Да, това е мескал.
Е, това все още не е позволено,
дори тези миризливи мексикански питиета.
Не са за индианци.
Погледни...
Дори не могат да си държат чашата. - Наистина.
Никой не знае защо.
Просто природен закон.
Спираш вече, нали?
Преди да си тръгнете, ще оставите парите за питиетата си.
Следващия път ще те хвана.
Говорих ти за къща,
със саксии с цветя на прозореца и покривка на масата.
Дивак.
Не разбирам защо казваш това. Мислех си го на английски.
Толкова е горещо вън, прането изсъхна, докато го простирах.
Това месо не ми изглежда прясно. - Не мисли, просто го сготви.
Но мирише странно. Мислиш ли, че е добро?
Да, ако му сложиш люти чушки. Аз няма да го ям.
Какво става?
Изнасяш се.
Искам да си вземеш чорапите, пурите, панталона...
и никеловата ти шерифска значка и да си отидеш в собствената стая.
Тук ми харесва.
Не мога да си спомня кога получи право да се настаниш тук.
Май една вечер дойде за допълнително одеало и остана тук година.
Започна да се притесняваш за общественото мнение?
Все повече хора се интересуват за мен.
Новият собственик идва днес.
Да не е свещеник или нещо подобно? - Може да не разбере уговорката ни.
Не съм сигурна, че и аз я разбирам. - Не ми харесва това.
Не съм си и мислела това.
Не ми харесва изобщо. - Шегуваш се.
Искам да спазим благоприличие. Нищо, за което да се тревожиш.
Джеси, не можеш да ме местиш наоколо, все едно съм мебел.
Може да не се върна. - Ще се върнеш, Франк.
Къде другаде можеш да отидеш?!
Деца, станахте ли? Кафето е готово.
Добре, Джес. Хайде, тя иска да слизаме.
Какво от това? Ние си плащаме наема.
Какво ще правиш, ще лежиш цял ден?
Може.
Сметнал съм го, от 24 часа прекарваш 17 в леглото.
Нуждая се от много сън.
Трябва да празнуваш на Деня на ленивеца.
За какво ми е да ставам?
Няма с кого да си приказвам, нямам кого да посетя.
Най-интересното тук е да гледаш как Джеси коли кокошка за вечеря.
Ако нямаш какво да правиш, всичките ми чорапи са скъсани.
Кърпенето прави пришки. Купи си нови чорапи.
Мислиш, че съм пълен с пари.
Не съм забелязала такова нещо. - Сега пък съм беден, така ли?
Не това ми обеща. - Обещах ти да направя,
най-доброто, което мога. Как си представяше живота?
Че ще се измъкна от онова ранчо в Роуг Ривър
и от баща ми, който цял живот не се отърва от лошия си късмет.
Не си щастлива, нали? - Не, не съм.
Най-важното нещо за теб, е да се бръснеш.
Не искаш да имаш деца и да се грижиш за къщата.
Не искаш да спиш с мен.
По-добре да си взема куче за компания!
Искам да видя тази вилици поне веднъж без следи от вчерашните яйца.
Стените тук са като от хартия, Били Лий.
Какво значи това?
Значи, че всичко се чува през тях... наистина всичко.
Караме се много.
Какво не е наред с вас двамата?
А какво ли е наред?
За какво се оженихте?
За да имате право да спите в едно легло?
Предполагам.
Няма да продължи вечно, независимо дали ти се вярва.
Тя ще надебелее, а ти ще остарееш. Тогава какво?
Не ме притеснява бъдещето. Тревожа се за сега.
Опитай да живееш с вечно болен човек и виж дали ще ти хареса.
Това е цената, която плащаш, за да я имаш гола нощем.
Били, време е за работа.
Виждам, че среброто е полирано до блясък за г-н Ръсел.
Има ли проблем в това?
И за кого си правиш целия този труд?
За човек, отгледан от апачите, когато е бил дете.
Отгледан от червени дяволи и станал такъв.
Това нещо ли ще спи в леглото на най-хубавата ми спалня?
Ще ти кажа още нещо за него.
Когато старият Ръсел го откри при някакви затворници във Форт Томас
и го взе в дома си, даде му името си,
този неблагодарник се върна при апачите.
Не е от полза за белите.
Ще си губиш ли още времето с това?
Той яде с пръсти.
Когато приключа с него, той ще яде от ръката ми.
Мислиш ли? - Да.
Г-н Ръсел?
Аз съм Джеси Браун. Очаквах ви.
Вратата не е закачена. - Знам.
Мислех да направя нещо по въпроса някой друг път.
Влезте. Не можем да говорим тук.
Чувам. Покривът също тече.
Ако сега валеше, щяхте да се удавите на това място.
Но сега не вали, нали? - Няма изгледи.
Г-н Ръсел, тази къща има 10 стаи, 2 стълбища
и една жена, която я поддържа.
Това съм аз. - Добре.
Искате ли да видите останалата част от къщата?
Няма какво друго да ви покажа, освен мен и счетоводните книги,
а вие вече ме огледахте критично.
Добре, ще погледна книгите.
Сигурно бихте искали да знаете, че г-н Ръсел имаше добро погребение.
Всички от къщата отидоха. Купихме венец от червени карамфили.
Не издържаха много в тази жега, но пък бяха красиви.
И му направихме мраморна плоча, с неговото име отгоре,
а най-отдолу написахме "Дошло му времето."
Добре ли е? - И аз ще искам това за моята плоча.
Какво си представяте, че ще пише? - Смъртоносно ранен, най-вероятно.
Не харесвате ли хората, г-н Ръсел? - Малко са тези, които ме харесват.
Да предположим, че ще живеете. Какво ще кажете да работим заедно?
Ще работим по същия начин, както със стария г-н Ръсел.
Това са сметките.
Ще печелите по 300 долара годишно, без дори да си мръднете пръста.
Освен това ще имате къде да окачате шапките си.
Предложиха ми да заменя тази къща за стадо коне в Контеншън.
Мисля да приема.
Знаехте го още, преди да прекрачихте вратата.
Нека ви попитам нещо, госпожо.
Тази къща, за която толкова се горещите, е моя.
Така е.
Мога да я продам или не, когато си поискам, нали?
Можете да правите каквото искате.
Има ли клауза в завещанието, която да ви дава права?
Няма и ред.
Тогава се оказва, че нямам задължения към никого тук.
Не ми дължите нищо. - Не ви дължа, факт е.
Няма да оспорвам фактите, г-н Ръсел.
Има ли някой? - Само един.
Имам да ти казвам нещо и не искам някой да чуе.
Нещо не е наред ли? - Ръсел продава къщата.
Изоставена съм. - Изненада те, нали?
Това е неговата къща и моят късмет.
Ако имаш нужда от пари, мога да ти дам малко.
Можеш да ми дадеш повече от това. - Какво?
Да ме направиш честна жена. - Хайде, Джес, ти си такава.
Не се измъквай. Кажи ми отговора си.
Това е дяволски романтично. - Можеше да се справиш и по-зле.
Не ти пребърквам джобовете. До теб съм през цялата нощ.
Когато имаш болки в стомаха, аз съм до теб със содата.
Когато си настинал, аз ти нося топлия чайник.
Знам, че не съм на 20, но това не е лошо.
През годините се научих да се владея.
Вярно е. - Е, да или не?
Няма шанс.
Стигнала съм до тук, така че няма да е лошо да попитам защо не?
Джеси, дори да беше кралица Шеба,
дори да беше кадифената Ани, отговорът все щеше да е "не".
Постави ме в много елитна компания. - Работя от 10-годишен,
чистех пепелници за 10 цента на ден и сега, 30 години по-късно,
което виждам от прозореца, е прашен път, водещ на никъде.
Единственото нещо, което променя гледката
е кучето, което си вдига крака срещу стената отсреща.
Съботните нощи събирам пияници по улиците
и получавам вечерите и евтините им питиета
право върху ризата си. Нося 1,5 кг желязо на краката си.
Това ме прави лесен за всеки негодник, решил да ми се изплъзне.
Не, Джес, нямам нужда от жена, а от спокойствие.
Днес не ми е ден, нали?
Правя ти услуга, скъпа.
Винаги, когато мъжът не си изпълни задълженията,
се оказва, че ти прави услуга.
Може би ми правиш наистина услуга, Франк.
Вие ли отговаряте тук? - Хенри Мендез.
Аз и моят съпруг спешно трябва да отидем до Бисби.
Искам да заминем тази нощ.
Линията е затворена. - Мога да наема екипаж.
Нямаме. - Какво имате?
Нищо, госпожо. - Имаме фургон.
Кой ще го кара? - Аз бих могъл.
Той няма достатъчно опит. Компанията няма да позволи.
Искам той да кара.
Той би могъл да ни съди, ако нещо се случи.
А ако купя фургона? - Не е мой, за да го продам.
Ако платя повече от цената на билетите?
Ще ви трябват кочияш, 4 или 6 коня. Останалите спирки също не работят.
Ще трябва да пътувате с едни и същи коне през целия път.
Ако не оцелеят, кой ще плати за тях? - Ще купя конете.
Така че няма повече проблеми.
Много искате да отидете там, нали? - Уредете го.
Ще отидем до хотела да вечеряме.
Ще имате време да се приготвите. - Не знам, госпожо.
За 3 дни ще получите месечното си възнаграждение.
Аз и Дорис искаме да се махнем оттук, както и Джес. Ставаме трима.
Ръсел също се нуждае от превоз. - Стават четири.
Защо да не го направим? - Казал ли съм, че не можем.
Всички ли са готови? - Видях Мендес. Идвам с вас.
Отивам в Бисби да се женя. Какво мислиш?
Нищо, твоя си работа. Ето ти билета. Ако има отворени спирки по пътя,
покажи го и ще имаш право на безплатно ядене.
Пиенето е отделно. Предай го, когато пристигнеш.
Това е за него. Ще му го дадеш ли?
Добре.
Виждам, че отивате в Контеншън. Там ще сменям за Бисби.
До вчера бях в армията, а от другата седмица съм миньор.
След седмица ще имам жена, всичко е подготвено.
Не е ли страхотно? - Да, така е.
Какво направихте с цветето ми?
Сложих го в багажника. Добре е.
Дано е така. Грижих се за него шест години.
Сисеро Граймс. - Да, сър.
Напиши го, момче, за колата отпред.
Това е извънредно пътуване. - Знам. Затова се качвам.
Страхувам се, че е препълнено. - Можете да вземете един до коларя.
Това не е позволено. Правило на компанията.
Те ли ще пътуват? - Да, и двамата.
Имате ли билет за колата отвън?
Значи имате.
Можете да ми дадете вашия билет, а вие да хванете следващия път.
Смешна идея. - Не, не е. Това е добра идея.
Можете да постоите тук, да пийнете, да се забавлявате.
Как ви звучи това? - Но аз ще пътувам довечера.
Не мисля така. - Оставете го!
Дойдохте по-късно, сам се оправяйте.
Какво каза? - Казах да го оставите на мира.
Човекът иска да пътува, оставете го.
Тогава ще взема твоя билет.
Просто идвате и вземате мястото на някого?
Така изглежда. - Шегувате се.
Мислиш ли?
Какъв бизнес е това? Оставяте някакъв да взема
мястото на хората, след като са си платили.
Нищо ли няма да направите? - Приятелю...
Нещата са между теб и мен. Не искаме друг да ни се меси, нали?
Носиш ли пистолет?
По-добре си намери.
Не можете така да заплашвате човек! Има свидетели тук.
Те чуха, че ме обиди. - Не съм.
Дори и те да не са чули, аз чух.
Не съм казал и дума.
Виж, приятел...
Сега ще изляза отвън на улицата
и ако не дойдеш до една минута,
ще трябва де се върна тук.
Трябваше да направите нещо.
На мен ли говорите, госпожо? - Да, на вас.
Не беше моя работа.
А ако беше взел вашия билет? - Но не го взе.
Войникът ви помогна, знаете това. - Не съм го молил.
Той дори нямаше пистолет.
Това си е негова работа, че не иска да носи.
Не се палите лесно.
Ако това ще ви успокои, аз не му съчувствах изобщо.
А ако това не ви успокоява, си е ваш проблем.
Дали там отвън няма апачи, които в момента ни наблюдават?
Не се безпокойте.
Дивите, свободни апачи са горе в планините.
Дивите, заловени апачи са в Сан Карлос.
Чувала съм много истории какво правят индианците с белите жени.
Правят същото, което и с индианките.
Не ги интересува червени или бели.
Не знам дали такива приказки се харесват на дамите.
Какви приказки? - За индианците апачи.
Казваш, че говоря неприлично? - Ако той не го казва, аз го казвам.
Дамата е права, нали?
Ако искате да знаете дали нося пистолет - не нося.
Езикът ми е единственото ми оръжие, г-н Граймс.
И е смъртоносен.
Живяла съм с апачите в резерват.
Жените мелеха брашно и стържеха кожи,
мъжете бяха почти голи, някои от тях забележителни.
Точно когато започваш да ги намираш за красиви,
те се събират и започват да готвят кучетата, душещи около тях.
Не мога да си представя да ям куче. Или нещо подобно.
Била ли сте някога гладна, лейди?
Не просто готова за вечеря,
а толкова гладна, че коремът ви да закъркори?
Не съм обръщала внимание на глада. Знам, че не бих яла от онези кучета.
Ще ги ядете, ще се борите дори за кокалите.
Яли ли сте кучета, г-н Ръсел? - Ял съм и съм живял като тях.
Господи.
Г-н Ръсел очевидно изпитва симпатия към индианците.
Ако бяхте нормален човек, вие също щяхте.
Но трябва да сте живели в резерват като Сан Карлос,
за да разберете, че грижата за тях не е само да се нахранят и облекат.
Името ми е Фейвър между другото. Бях агент в Сан Карлос.
Като агент виждам проблемите,
пред които е изправено правителството -
естественото съпротивление на част от индианците,
нежеланието им да обработват земя.
Те живеят където не искат.
С това също не можем да се справим.
Познавате ли някого в Сан Карлос? - Повечето.
Посещавали сте агентството? - Там живях.
Не мисля, че ви разпознавам. Работихте за някого от доставчиците?
Не, работих за полицията.
Но в полицията бяха само апачи.
Спирка Делгадо. - Мендез!
Е, кой друг?
Можете да се измиете на мивката до кухненската врата,
а за нещо друго вървете по пътеката отзад.
Още ли имате коне? - Още няколко дни.
Тогава ги сменете с тези.
Мислех, че сте затворили. - Дълга история.
Накарай жена си да направи кафе...
Г-н Мендес.
Намирам се в трудно положение. Ще трябва да разчитам на такта ви.
Искате да кажете, че трябва да свърша някаква черна работа.
Опитайте възможно най-тактично
да направите така, че г-н Ръсел да пътува с вас отгоре.
Как да мога да накарам човека, без да го обидя, д-р Фейвър?
Жена ми намира за смущаващо да се вози вътре с нас.
Какво в него притеснява дамата?
Знаете историята му по-добре от мен.
Оставям го във ваши ръце. - И измивате вашите.
Заради прахта е или каквато друга причина поискаш.
Д-p Фейвър смята, че не е добре да се возиш вътре.
Всички ли го казват?
Не знам за всички, но той плаща за по-голямата част от купето.
Не мисля, че той иска да спори. - Какво казваш ти?
Казвам защо да разсърдваме хората? Остави ги да правят каквото искат.
Не е нещо голямо. Защо да ни безпокои?
Какво, ако реша да остана вътре? Човек може да умре от студ там горе.
Не си струва да се спори за това.
Защо да се създават проблеми и хората да се смущават.
Или е по-лесно да го забравиш? Кое?
Ако питаш...
защо правя това...
навик...
цял живот...
Не съм питал.
Срещу студа.
Искам да чуете това. Тъкмо му казвах,
че не сте първите тази сутрин.
Преди час трима мъже минаха от тук.
Познавате ли ги? - Ездачи.
Но познавате ли ги? - Може да работят някъде тук.
Тази спирка трябва да е затворена.
Какво са правели тук? - Случва се. Хората минават.
Как изглеждаха? Казаха ли накъде отиват?
Ако мислите, че са планирали да ни отвлекат,
те не са знаели, че ще минем днес.
Искам да минем по друг път. Има ли друг?
Има път през старата мина Сан Пийт. Не е използван от години.
Див е и е трудно да се пътува по него, но стига до същото място.
Избираме го. Имаме жени.
Трябва да вземем мерки, ако ни спрат.
Тръгвайте без закъснение, моля.
Пречи ли ви пушенето?
Ще я загасите ли, ако кажа, че да?
О, да. Майка ми ме е учила да свалям шапка и да гася цигара
в присъствие на дами.
Какво ще махна, зависи от късмета ми.
Вътре е задушно. - Забелязах.
Вижте, нямам нищо общо с изхвърлянето ви от купето.
Въпреки, че честно казано, нямаше да ме интересува ни най-малко,
ако трябваше да вървите пеша до Бисби.
Мен също, госпожо.
Така, всички слизайте!
Били, погрижи се за конете и водата.
Защо спряхме?
Ако мислите за нас, ние не сме уморени.
Не, мисля за конете... и мен. Уморен съм.
Ще починем за няколко часа. Трябва да поспя.
Ако сте умни, ще направите същото.
Хей, амиго!
Това не е пътят.
Тръгнахме по друг път. - По друг път?
Просто тръгвате, по който път си пожелаете?
По-добре говорете с д-р Фейвър. - Не, говоря на вас.
Всички се съгласихме. Вие спяхте.
Помислих... той толкова искаше да дойде с нас, че ще е съгласен.
Къде отива? - До същото място.
Утре ще сме в Бенсън, ако пътят е добър и нищо не се случи.
Какво може да се случи?
По-добре спрете, госпожо, или ще науча всичко за вас.
Поне можехте да покашляте. - Не можех. Сърцето ми беше там.
Горещо е. А тези са тежки.
Е, видяхте ми краката. И по-лоши се разхождат тук.
Някои са по-лоши, други са по-добри.
Няма да си имате много работа с тях, така че не се безпокойте.
Доста смела жена сте. Никой ли не сте допуснала до вас?
Не че е ваша работа, но преди бях омъжена.
Вдовица съм от 19-годишна.
Мъжът ми беше хубаво момче от Мисури.
Една нощ го донесоха в къщи на кухненската врата.
Застрелян 8 пъти.
Изглежда е имало спор за цената на мексиканските владения.
Имал смешна картичка за мен в джоба си.
Мъртвите са мъртви. Трябва да ги забравите.
Това е добър съвет.
Проблемът е, г-н Ръсел, че вие мислите по същия начин за живите.
Какво искате? - Дано не ви отегчавам,
но е толкова порещо, а аз готвих досега.
Тук подухва лек бриз, нали?
Всички спят. Аз не мога, когато е толкова горещо.
Събуждам се замаяна. - Така ли?
Това място е призрачно,
с всички тези сгради, в които не живее никой.
Много се радвам, че сте тук с нас.
Ако нещо се случи, добре е да знаеш, че има някой, който може да помогне.
Така ли мислите?
Видях ви на тръгване. Уплашихте всички там.
Хареса ли ви, млада госпожо?
Харесва ми, когато мъжът се държи като такъв.
Мисля, че трябва да имате всичко, което харесвате.
Не правете това!
Уплаши ли се? Не ти се е случвало преди?
Боли малко?
Пък и дразни.
Къде си мислиш, че отиваш? - При съпруга ми.
И той да отиде на онзи хълм и да си пръсне главата?
Пусни ме. Трябва да направи нещо.
Този човек ме нарани.
Въртеше се около него и си го изпроси.
Отвратителна си, знаеш ли? Говориш гадно.
Избърши си носа и си затваряй устата.
Кажи им, че си паднала, докато си отивала към тоалетната.
Ето. Избърши се.
Липсва ни една манерка. Тръгнахме с три.
Сигурно съм я оставил в Сан Пийт. Мендес ще ме убие.
Абсолютно.
Това е страхотна чанта. - Направена е от испанска кожа.
Здравец? - Жасмин. Искаш ли?
Охлаждащо е. - Благодаря.
Колко струва бутилка от това? - Най-добрите години от живота ти.
Харесвам д-р Фейвър. Има чудесни обноски.
Забелязах ръцете му. Ноктите му са толкова хубави и чисти.
Гордее се със стъпалата и ръцете си, толкова са малки.
Аз пък се гордея с мозъка му. Много е умен.
Чете много, нали? - Цяла нощ, но това няма значение.
Защото когато си свали панталоните, сгъне ги прилежно
и ги окачи на гърба на стола, този ярък интелект не значи много.
Всичко, което остава са тези тънки, дълги крака
с тези сини вени по тях и всички възелчета, и подутини.
Чудесна двойка, нали?
Когато бях ученичка на 18, слушах го как чете Робърт Браунинг.
Но сега съм на 35 и го слушам само как кашля.
Те всички издават тези звуци в банята, в спалнята.
Е, мисля, че за всички чувството е еднакво.
За мен не. Аз харесвам мъжете.
Може от тях да ми побеля косата,
но аз не се отказвам, така че сигурно имат нещо.
Чух това.
Всички да повървят до върха.
Дий!
Уморявам се от това пътуване.
Искам да се изкъпя. Искам да спя 12 часа.
Искам голяма сочна пържола.
А след това какво? - Не знам.
Никога не знам какво следва.
Каквото и да е, ще трябва да се боря за него. Това го знам.
Иска ми се да намеря богат стар мъж и да си почина за малко.
Къде? На село? - Готова съм.
Нека друг да се труди на мое място. Нека друг се тормози.
С удоволствие бих ви завел на вечеря.
Много мъже биха направили това, г-н Ръсел.
Тогава нека е закуска. - Не, благодаря.
Сутрин пия само кафе.
Знаете ли, предпочитам да не го бяхме правили.
Предположих, че има уловка.
Когато не дойдохте по главния път, се върнахме при Делгадо.
Каза ни, че сте избрали този път. Не искаше да ни казва, но ни каза.
Доста пояздихме.
Виж кой бил тук?!
Здравей, Джеси. - Как си, Франк?
Да не започваме с въпроси. - Само един, какво правиш тук?
Лоши неща, скъпа. - Добре. Вземете им багажа.
Д-р Фейвър се прави, че не ни забелязва.
Застрашен си, нали, докторе?
Нямам идея за какво говорите.
Съпругата ми и аз отиваме в Бисби по работа.
След два дни сме там. - Не отивате там.
Отивате да се скриете в Мексико,
ще се качите на кораб във Веракруз и ще изчезнете.
Ламар, знаеш ли нещо?
Той трябва да е на наше място с пистолет.
Няма нужда от пистолет, за да направи обир.
Прави го с хартия и мастило.
Заявява по-голяма партида телешко от реално полученото.
Плаща на доставчика за реалното количество,
иска пари от правителството, за месо, което не е получено
и прибира разликата. Нали така, докторе?
Индианците са гладни, но ти не.
Добре. Претърси ги.
А в багажника? - Пушка.
Мислиш ли, че това си струва?
Няма да можеш да си покажеш лицето отново.
Съгласен съм, но моля без повече съвети.
До две седмици ще те арестуват. - Това не е твоя работа.
Има свидетели. - Не виждам свидетели.
Ламар, ти виждаш ли? - Не. Не и тук.
Този обаче прилича на свидетел.
Господине!
Свидетел ли сте?
Виждал съм ви някъде.
Това ме тревожи.
Хайде, г-не, помогнете ми. Къде беше това?
Сисеро!
Погледни тук. Колко открадна? Кажи ни, за да не броим.
Смята, че е помогнал достатъчно.
Около 12 000. Товари ги. - Някъде там са.
Вие направихте добро, а ние спечелихме.
Момче, качи се там. Хвърли тези две седла.
Амиго, ти и ти, оседлайте два коня.
Ако искаш, можеш да яздиш с нас известно време.
По-добре не. - Ще си в безопасност.
Тук ще съм добре.
Идваш. По един или друг начин, идваш.
Приятел, благодаря за возенето, някой път пак ще се видим.
Хлапе, слизай.
Какво? - Просто слез оттам.
Хей, Бредън. Изчакай минута. Забравих нещо.
Какво правиш там горе? - Вземам си нещата.
Мислиш да отиваш някъде? - Защо да стоя тук?
Колко далеч мислиш, че ще стигнеш? - Ще разбера.
Сега колко далеч ще стигнеш? - Остави ни малко вода!
Сега колко далеч?
Примерно до Делгадо.
Какво значи това?
Може, ако ожаднеем, да отидем до Делгадо и да си вземем мескал.
Джеси, да направя ли нещо с Бредън?
Няма какво да направиш.
Ръсел!
Ръсел, къде отиваш?
Ръсел! Чакай ни! - Ръсел!
Ръсел, чакай!
Защо не ни изчака? - Защо искате да ви чакам?
Искаме да се измъкнем оттук, преди да се върнат за нас.
Нещо спира ли ви? - Какво ти става?!
Това не се случва само на един човек. Случва се с всички.
Искате да ви покажа пътя? - Да.
Ние ще те следваме, но ще сме заедно.
Заедно ли?
Мисля, че разбирам, г-н Ръсел.
Обидихме гордостта му, нещо много важно за човек.
Помолихме го да не се вози с нас.
Сега ние не можем да вървим с него. Така ли е, г-н Ръсел?
Може да не се движим по вашия начин.
Правилно, но жестоко. Но вече не бързате, нали?
Не. Не бързам.
Ако искате да продължавате, продължавайте.
Оставете дисагите и пистолета. - Знаех, че ще стигнем до това.
Забравихте нещо, нали? Парите.
Пропуск за човек, който мисли за всичко.
Бях зает.
Мисли си "Защо да не му взема парите?"
Никой закон не го спира. - Вашите пари ли?
Уморихте от глад индианците в Сан Карлос заради тези пари,
сега се опитвате да си ги върнете, а междувременно Граймс печели време.
Достатъчно. Трябва да тръгваме.
Защо да тръгваме?
Защо да не го изчакаме и да ги довършим?
Да ги довършим? Тоест да ги убием?
Ако се приближат, ще ви убият.
Не нараниха никого преди. Защо сега ще ни наранят?
Ще останат без вода. Ще им дадете ли вашата?
Не. - Заради това ще ви убият.
Ако не ги довършим, какво ще стане? - Нямаш думата тук.
Сега можете да останете или да продължите.
Но и в двата случая оставяте дисагите и пистолета тук.
Не сте командир тук, г-н Ръсел. Какво, ако всички са против вас?
Тогава вие ще им покажете пътя до вкъщи.
Трябва да избираме между огъня и тигана, според мен.
Но поне Ръсел знае пътя.
Добре. Стойте тук.
Трябва да направиш нещо, хлапе. Пази го.
Може да си тръгне преди те да дойдат. След това, не.
Ако се опита да тръгне без нищо, застреляй го веднъж.
Ако вземе парите, застреляй го два пъти.
Ако вземе водата, си изпразни пистолета. Разбрано?
Не разбрах нищо от това.
Мендез, можеш ли да го направиш?
Да.
Ето тук.
Първо с пушката, когато са близо...
Толкова близо, че да можеш да ги пипнеш,
а после с това, ако трябва. Аз ще съм там.
Къде? - Точно тук.
Ако един от нас не направи добър изстрел, другият вероятно ще успее.
Уцели нещо, Мендес. Първо хората, после конете.
Не знам. Да стоя тук и да чакам да ги убия?
Ако имаше друг начин, нямаше да го правим.
Можем да избягаме.
Ако избягате, ще ви хванат и убият. Повярвай в това.
Добре. - И не повръщай.
Може да стоиш тук дълго време.
Хей, омбре!
Комплимент за стрелбата ти.
Проби ми дупка в корема.
Не ме е болял стомах както сега, откакто бях малък.
Хей, амиго!
Приятел! Ще ти върна куршума обратно.
Довечера, Мендез, не и преди да се стъмни.
Защо не? - Защото се потиш и ще искаш още.
Хей, омбре!
Виж, амиго, колко наблизо беше.
Прицелих се по-добре. Но ти мръдна.
Така е.
Как ни предпочиташ, завързани за дърво?
Добре ще е.
Обичаш да дърпаш спусъка?
Пак мога да го направя за теб.
Можеш, но първо трябва да говоря с другия, този Фейвър.
Той те чува. - Кажи му...
Кажи му, че ако ни даде парите и част от водата,
ние ще му върнем жената и всички ще си ходят в къщи.
Питай го дали става. - Свърши ли ви водата?
Граймс не носи никога вода, само уиски.
Мисли, че ще е лесно.
Ще става по-трудно.
Не и ако Фейвър ни даде парите си.
Не са у него. Даде ги на мен.
Откраднал си парите?
Добре. Ще се споразумеем с теб.
Даваш ни парите или застрелваме жената.
Добре. Застреляйте я.
Тази хубава малка жена? Не ти пука. Че ще я застреляме?!
Не ми е никаква. - А другите? Какво казват те?
Казват каквото си искат. И аз казвам каквото искам.
Кажи на Граймс как са нещата тук. И му кажи да помисли повече.
Добре. Ще говоря с Граймс.
Г-н Ръсел, загрижени сме за вас.
Щом им казвате да застрелят г-жа Фейвър без да ви мигне окото,
чудим се какво мислите за нас. - Голям проблем сте.
Кажете тогава защо се мъкнем след вас?
Защото мога да ви помогна, госпожо.
Няма никакво прикритие. Само открита пустош.
Ако вървим през деня, те ще ни настигнат с конете си.
Тогава ще тръгнем, когато се стъмни.
Може ли малко вода сега? - Довечера.
Нещо против да ядем? - Бисквитите, месото е много солено.
Смятам, че ще стигнем Сан Пийт утре сутрин,
а Делгадо с повече късмет следващата сутрин.
След това вкъщи.
Не изглежда толкова далеч, като гледаш напред.
Проблемът е, че постоянно трябва да гледаш назад.
Пазете това. Ще огледам наоколо.
Приятелю.
Искам да знаеш, че се справи много добре.
Иска се голямо хладнокръвие да лежиш там и да ги чакаш.
Не трябваше да ме кара да го правя. - Можеше и да не го правиш.
Той прави разумни неща, независимо дали ти харесва или не.
Разумно ще е, дори ако те убие, това ли казваш?
Не бях стрелял по човек преди.
Не е лесно нещо. Знам, но за него е.
Ако можем да убие двама, можем да убие и петима.
По каква причина? - Парите ми.
Познавам го добре.
Където има пари, страхувам се, хората се променят.
Добре. Събудете се. Събудете се!
Хайде, събудете се.
Отидете там.
Хвърлете ми пистолета, моля.
Дисагите и водата.
Може да ни оставите благословията си,
щом вземате всичко друго. - Можете ли да носите всичко?
Мисля.
По-добре оставете пушката.
Имате два избора - да я оставите или да я използвате.
Дори да ме завържете, ще сте мъртъв.
Убедихте ме.
Това ли е?
Ако искате да тръгвате, направете го.
Разбрах, разкарвате ме. - Така изглежда.
Какво ми е позволено да взема с мен?
Живота ви. Стига ли ви? - Не много щедро.
Те може би са там някъде, чакащи някой от нас да се покаже.
Може да се справите.
Ако не успея, това ще е все едно убийство.
Ако стигнете там, помислете за мен. Ще пием за ваш късмет.
"Ако стигнете..."
Довиждане, приятели. Пазете се.
Става студено.
Не сте помръднал от час и половина.
Не се уморявате. Не огладнявате. Не ожаднявате.
Човек ли сте?
Горе долу.
Познавам много мъже, но никога не съм срещала такъв като вас.
Винаги е имало нещо, което да ги разтърси или изплаши.
Вие, може би? - Да, за няколко от тях.
Къде са те сега?
Всички си заминаха.
Била съм сгодена, омъжена, обичана и изоставяна.
Невинаги е било добре. Поне е било естествено.
А вие?
Хвърляте ли момичета на седлото на коня и поемате ли към пустошта?
Искате демонстрация ли?
Мисля, че си търся белята.
Какво значи това?
Не знам. Може би сигнал.
Може да са намерили Фейвър. - Да, и това може.
Ще се скрием в колибата на върха през деня и дано ни подминат.
Защо да спираме сега? Ако продължим, ще си отидем вкъщи.
Толкова сме близо. - Също и те.
Имам кръв в обувката.
Винаги си ги купуваш по-малки.
Д-р Фейвър!
Това е д-р Фейвър!
Не знае, че сме оставили вода.
Трябва да му кажем. - Не правете нищо.
Как така да не правим нищо?
Погледнете го. Той умира от жажда.
Какво мислите ще се случи?
Мислихте, че повече няма да го видим вчера, това беше добре, нали?
Трябваше да кажа нещо вчера. Казвам го сега.
Те могат да са навсякъде отвън. Не насилвайте късмета ни.
Д-р Фейвър!
Оставихме вода в шахтата на мината.
В шахтата на мината...
Научихте нещо за белите хора.
Те се подкрепят. - Дано.
Изглежда ще трябва да отида до хълма да преговарям.
Ще пратите съобщение на съпруга си? - Кажете му, че съм добре.
Много съпружеско.
Идвам да поговорим. Не стреляйте.
Чакай! Иска да поговорим.
Това не е измама. Нека чуем какво има да казва.
Не знаеш какво иска. Трябва да разбереш.
Разбираш ли? - Да.
Има ли някой? - Чуваме те.
Излез. Нека поговорим. - Казвай каквото имаш.
Искате ли да си отидете вкъщи?
Какво друго? - Гледа те.
Ние можем да стоим тук, колкото си искаме.
Мога да изпратя човек за вода и храна,
но вие не можете да мръднете оттук.
Не можете, освен, ако аз не ви позволя.
Какво предлагаш?
Вие оставяте парите, ние оставяме жената.
Трябва да поговорим за това. - Говорете.
Ще ви позволим да видите жената, докато говорим.
Когато сте готови, донесете парите долу и я отведете.
Какво, ако... Ами ако никой не иска тази жена?
Добре, но няма да си тръгнете с парите оттук,
мислете преди всичко за това.
Имам въпрос. - Какъв?
Как ще слезеш от този хълм?
Чакай!
Ще сляза по същия начин, по който се качих.
Чу ли ме? Чакай.
Сисеро Граймс, запознай се с Джон Ръсел.
Къде отива? - Да затвори задната врата.
Как ще се измъкнем?
Хей, омбре!
Как предпочиташ жената?
Ако я искаш, омбре, по-добре побързай,
че може нищо да не остане под слънцето.
Алекс,
моля те...
Помогни ми.
Алекс, помогни ми!
Алекс!
Трябва да им дадем тези пари. Знаете го.
Както трябваше да дадете на онзи водата.
Хората си помагат. - И се убиват един друг.
Виждала съм го. - Ще видите още много.
Ако ме обвинявате, че заради мен сме затворени тук, продължавайте.
Не. Искам да знам защо помогнахте.
Защото той се нуждаеше, така както тази жена.
Не зависи от нас да преценим, дали тя го заслужава или не.
Само помагаме, а?
Имаме ли друг избор? - Не и помощ.
Да я оставим да умре? - Това зависи от Граймс.
Ще жертвате жената заради парите? Това ли казвате?
Отидете долу и питайте жената какво мисли за живота.
Каква е цената на живота за индианците в Сан Карлос,
останали без храна. - Но не тя е взела парите, а Фейвър.
Тя каза "Тези мръсни индианци ядат кучета"...
и че не можела да яде кучета, колкото и гладна да е.
Питайте я дали би яла кучета сега. - Не знам какво имате против света.
Може да имате причина. - Госпожо, там горе в тези планини
има хора, загубили всичко свое.
Нямат място, където да постелят одеалата си.
Те са обиждани, болни, правени на глупаци...
Сега наричате тези хора "християни" и им се доверявате.
Това са белите хора. - Ръсел,
ако никой не си мърдаше пръста за някого,
докато не се наложи, целият свят щеше да отиде по дяволите.
По-добре да се спогаждаме в нужда и да забравим кой е безгрешен,
защото никой не е достатъчно безгрешен,
нито вие, нито аз, нито никой.
Щом това ви притеснява, защо говорите за него?
Хей, човече! Чуваш ли ме?
Слез долу! Имам нещо за теб.
Хей, омбре, каквото и да е името ти...
Чуваш ли ме?
Алекс!
Алекс, помогни ми! Моля те!
Алекс!
Бог вижда всичко.
И ако живеем, трябва да живеем в страх от него.
Поне с това ме плашеха, когато бях дете.
Не се плашете, г-н Мендез. Няма Бог.
В никой от нас, може би. - Никъде.
Няма ли, д-р Фейвър? - Няма.
Сигурен ли сте?
Няма възмездие на небето? - Защо се лъжем?
Е, тогава?
Може би има ад? - Да. Има ад.
Алекс?
Ще умре до мръкване.
Никой ли няма да направи нищо?
Добре. Който иска да отиде долу, да отива.
Само едно нещо...
Ако слезете долу, няма да се върнете обратно.
Оставите ли чантата и тръгнете ли с жената, и двамата ще сте мъртви.
Казвате го, за да не се опита никой да им даде парите.
Ще убият и двамата, затова го казвам.
Това е жена ви там долу. Ще я зарежете ли?
Мендес, ти ли ще я освободиш?
Били Лий, ти ще слезеш ли долу?
Той няма да слезе. Жената е негова, но няма да го направи.
Не го интересува неговата жена, но може друг да го интересува.
Добре. А вие, госпожо?
Грижа ви е за жена му повече от него. Слезте там долу,
освободете я, изправете се и ще бъдете застреляна в гръб или в лице.
Отзад или отпред, няма значение.
Дайте ми ножа си. Това е всичко, което искам от вас.
Искате повече от това от мен.
Хлапе, ела тук.
Не искам да ме убият, така че внимавай много.
Знаеш ли как да я използваш? - Предполагам.
Изтласкваш и зареждаш. Готово е.
Тук има един, дано нямаш нужда от още един.
Внимавай с мексиканеца.
След като го подмина, той ще се покаже с гръб към теб.
Ако се пресегне за пистолета си, застреляй го.
В гръб? - Ще му кажа да се обърне.
Има нещо друго... парите. - Какво за тях?
Може би ти ще трябва да ги занесеш в Сан Карлос,
но това е лесно, а?
Мислех, че ги пазите за себе си. - Мисли каквото си искаш.
Всички си го мислихме. - Принадлежат на онези хора горе.
Израснах на тяхна земя. Познавам всеки метър от нея.
Може ти да ги върнеш, дължа им го.
Ще им ги върна.
Кажи им да ти дадат един кон, в знак на благодарност.
Имахте много проблеми, нали?
Лошо е да остарееш, г-н Ръсел.
Имам нещо за теб.
Господинчо, създаваш си проблем, като се разхождаш така тук.
Сега съм ти длъжник. Уцели ме два пъти.
Обикновено е достатъчно за повечето. - Не опитвай пак.
Има точна ръка.
Носиш ли парите?
Освен ако не съм си взел мръсното пране по грешка.
Нека видя. - Виж сам.
Хайде, по-бързо.
Махни се от пътя. Моля те, махни се от пътя.
Добре.
Как си представяше ада?
Всички умираме, въпросът е кога.
Г-н Мендез? Този е още жив.
Иска ми се поне да науча името му.
Казваше се Джон Ръсел.
Превод: РОСИ Субтитри и редакция: BEST RIPPER