В началото на 21-ви век никой не би повярвал,
че нашият свят се наблюдава от интелекти по-висши от нас.
И докато хората бяха заети със собствените си проблеми
те ни наблюдаваха и изучаваха
така, както човек би разглеждал с микроскоп съществата,
които се роят и множат в капка вода.
С безгранично самодоволство хората кръстосваха земята
уверени в своята империя на този свят.
Но отвъд огромното пространство
интелекти - висши, свирепи и студени
гледаха със завистливо око на нашата планета.
И бавно, но сигурно
крояха плановете си срещу нас.
ВОЙНА НА СВЕТОВЕТЕ
Кажи му да го изпрати в склада.
На път е.
Рей!
Фериър! Почакай!
Трябваш ми след 4 часа, не след 12. На обяд пристига половин Корея...
Не, не мога. Аз съм на 12 часа. Извикай Тедеско.
Я, стига! Той не може да разтовари 40 контейнера за час!
Трябва ми някой печен.
Иска ми се да ти помогна, Сал. Но тъпите профсъюзи.
Хайде, закъсал съм го. Рей!
Не забравяй профсъюзите, Сал.
Знаеш ли какъв ти е проблемът?
Сещам се за няколко жени, които с радост ще ти кажат.
Осем и половина? Така ли се разбрахме?
Уговорката беше за осем.
Това е...
Доста стабилна кола си си взел, Тим.
Честито. - Благодаря.
Осем часа, а?
В неделя ще се върнем до 9 и 30. Зависи от движението.
Ето го и него!
Ще ме прегърнеш ли?
Неловко здрависване? Ритник в зъбите?
Вратата е заключена.
Още ли работи върху обноските?
Здравей, татко.
Здравей, Рейчъл.
Давай. Закъснявам за работа.
Миличка, дай да ти помогна да вкараме това вътре.
Заключено е! - Скъпа, остави на мен.
Мога и сама. - Тя каза, че може сама.
Тежко е. - Тя каза, че може сама.
На колелца е. Просто го търкаляй.
Не може нагоре по стълбите.
Е, оттук нататък съм аз, окей?
302 V-8...
Другата седмица няма да е тук.
По-добре тръгвай. Нали искаш да си спестиш задръстването?
Млякото ти е свършило.
Нямаш нищо за ядене.
Да. Би ли затворила вратата?
Моля те, това е моят n. адилник.
Аз ще изчакам навън.
Добре, миличка. Ще се видим след няколко дни.
Чао, Тим.
Ще кача това горе. - Остави на мен да...
Мамо, мамо, мамо. - Мери Ан, остави на мен.
Добре. - Мамо.
Не са ли малко големи за една стая?
Не чувам някой да се оплаква. - Не, аз недоволствам.
Роби има есе за френската окупация на Алжир за понеделник,
което още не е започнал.
Добре е да го напише, докато се върнем,
за да не стои в неделя цяла нощ.
Трябва само да го напечатам. - Не,
първо го напиши. - Обичам те, мамо.
И аз те обичам.
Слушай баща си.
И без обувки в леглото!
Ще бъдем при нашите в Бостън,
но избягвай да звъниш там.
Мобилният ми е в мен,
така че ако има нещо, обади ми се.
Ако искаш вярвай, ще се справя.
Телефонът ми ще е включен. - Мери Ан?
Изглеждаш страхотно.
Сериозно?
Да.
Грижи се за децата ни.
Мери Ан, няма за какво да се тревожиш.
Предай на майка ти много любов и целувки от Рей.
Това ще й хареса.
Украйна, чието население възлиза на 52 милиона,
тази вечер тъне в пълен мрак
след многото светкавични бури
с катастрофални размери,
които връхлитяха страната около четири сутринта местно време.
Електромагнитни импулси, които причиняват временно спиране
на тока в своето поле.
И в Украйна, и тук има сведения за електромагнитни импулси,
последвани от сеизмична активност, земетресение
с магнитуд 6,5 по скалата на Рихтер.
Бейзболният сезон свърши. - Пет минути. Няма да умреш.
Ето го и него.
Бостън?
Така ли?
Така ли ще бъде?
Внимавай как хвърляш. - Все тая, Рей.
За понеделник имаш есе,
така че щом приключим, се захващаш с него.
То е готово. Само да го напечатам.
Да, глупости.
Нима? Какво знаеш ти, Рей?
Всичко. Не си ли чул? С брат ми
знаем всичко.
Коя е столицата на Австралия?
Това брат ми го знае.
Добре ли ще е, ако се смея първите 500 пъти, когато разказваш това?
Просто си напиши есето. Не ходиш на училище, за да те изключват.
Не плащаш ти, Тим плаща.
Мога два пъти по-силно.
Ти си задник. Мразя да идвам тук.
Затова ли се държиш като кретен?
Какво?
Така няма да стигнеш до него.
Ако искаш да те слуша... - На чия майка се правиш?
Къде отиваш? - Да спя.
Трябва да работя.
Какво ще ядем? - Ще си поръчвате.
МЕНЮ Натурални храни
Три и две.
истинска магнитна буря... - Бурите са били наблюдавани...
Ще си имам моя малка тайна! Хубава идея, а, Гари?
Не. - Какво знаеш ти,
охлюв такъв?
Какво има?
Забила ми се е някаква треска. - Ами?
Къде я намери? Ела тук.
На перилата на верандата ти.
Какво искаш да направя? Искаш ли да...?
Искаш ли да я извадя? - Категорично не.
Добре, ела тук. Дай да видя.
Татко.
Само погледни. Не пипай! Татко!
Не мога, мърдаш. Стой мирно. - Добре, не пипай! Само погледни.
Ще стане инфекция.
Не, няма. - Напротив, ще стане.
Не, няма.
Когато е готово, тялото ми само ще я изхвърли.
Ще я изхвърли, а? - Чела съм го.
Трябва да си вземеш "ТиВо".
Тим взе за стаята ми.
Жестоко е.
Гледам всичките си любими програми след домашните.
Да, ще платя с платинената си кредитна карта.
Роби?
Роби!
Какво е това?
Хумус.
Хумус? - От здравословния ресторант.
Запазих едно от менютата им от последното ни идване тук.
Ти каза да си поръчваме!
Имах предвид да поръчвате храна.
Къде е Роби?
Излезе. - Къде?
Не знам. Просто взе колата ти и излезе.
Кой говори? Кой е?
Крадецът...
Погледни само!
Какво има? - Погледни.
Рей, виждал ли си някога такова нещо?
Може би на пролет. Не и по това време на годината.
Ела, от задния двор се вижда по-добре.
Ела да видиш.
Толкова е странно. - Кое?
Вятърът духа в посока на бурята.
Странно е.
Внимавай.
Рейчъл! Искаш ли да видиш нещо хубаво?
Всичко е наред.
Искам да вляза вътре. - Няма страшно.
Искам да вляза.
Добре, влизай.
Стига ми толкова странно време!
Не искам да ходя сама.
Забавно е, нали?
Не е. - Хайде, също като на 4-ти юли.
Не, не е.
Всичко е наред. Нищо ти няма.
Удари точно зад нашата къща! - Повече...
Повече няма да удари там,
защото мълнията не удря на едно място два пъти. По дяволите!
Къде е Роби?
Не знам.
Добре ли е Роби?
Добре ли си?
Къде е гръмотевицата?
Защо не спира?
Свърши ли?
Къде отиваш?
Само ще поогледам. Ти... Ти стой там.
Ще се оправим ли? - Не знам.
Не знаеш? - Не, имах предвид...
Рейчъл, моля те,
не ми задавай толкова въпроси. Просто чакай тук.
Всичко изключи.
Всичко спря.
Нищо не работи.
Можеш ли да повярваш, Рей? Всичките коли.
Господи, Господи!
Колата просто спря... - Добре ли си?
Добре ли си? - И мълнията започна...
С другия тип... - Къде, по дяволите, ходи?
На "Линкълн авеню". - "Линкълн авеню"?
До църквата. - Видя ли мълнията?
Да, 26 пъти броихме! Един след друг.
Направи нещо като дупка в земята.
26 пъти? - Да.
Добре ли си? - Да.
Добре. Сестра ти е вкъщи.
Искам да се прибереш и да стоиш при нея, окей?
Другия път когато вземеш колата ми без книжка и без разрешение,
ще се обадя на ченгетата.
И дано си там, когато се върна.
Роби...
Мани! Ей, Мани! Какво има, изтощен ли е?
Всички до един. Виж това.
Стартерът е изпържен. - Ударила го е мълнията?
Нищо подобно. Смятах, че ако го сменя...
Имаш ли идея какво става? - Не, но ще разбера.
Смени соленоида.
Точно така, и аз това казах. Казах ти да смениш соленоида.
Лампите до църквата са паднали.
Какво става?
Пуснете ни да минем.
Как си, Рей?
Трябваше да се сетя, че сте вие.
Бог се сърди на този квартал.
Това знам. - Видя ли я?
Вие имате ли ток? - Не. Нищо.
Колите, те са най-странното.
Слънчево изригване, така каза онзи.
Изригване? - Слънцето изригва много плазма,
която се превръща в слънчеви факли. Само това може да съсипе
всички електроники така. - Мога ли да кажа?
Слънцето не предизвиква мълнии.
Само ти казвам какво е чул онзи. - Разбирам,
но от твоята уста звучи тъпо.
Не съм виждал подобно нещо.
Толкова много мълнии на едно място?
Само тук ли е така? - Остави това.
Назад. - Отдръпнете се!
Ще паднете вътре. - Назад, хора!
Назад, хора! Минете назад!
Минете назад!
Горещо ли е?
Не.
Ледено е. - Какво е това?
Усещате ли нещо?
Усетих. - Ела да видиш.
Усещаш ли? - Усещаш ли?
Усетих. - Това метрото ли е?
Тук няма метро. - Подземна жп линия?
Не може да е водопровод.
Там долу няма нищо.
Водопроводът не минава оттук.
Долу има нещо, което се движи.
Всички да се отдръпнат!
Хайде, всички назад!
Да вървим!
Да вървим! Сега!
Хайде, всички назад!
Всички да се махнат от пътя!
Всички да се махнат от пътя! Назад! Освободете пресечката!
Отместете се! Назад!
Назад!
Трябва да освободим района!
Колата ми!
Давай.
Изнесете се оттук!
О, мили Боже!
Хора! Давайте!
Назад!
Хайде, отдръпнете се!
Внимавай!
О, мили Боже!
Рей, не! Стой тук, човече!
Хайде, назад, хора! Назад!
Ужас.
Хайде.
Какво стана?
Какво се е случило?
Татко, какво има?
Какво е това по теб?
Рей. - Какво е всичко това?
Ехо?
Рей?
След минута се махаме от тази къща.
Защо? Нямам идея какво става.
Събери храната от n. адилника и шкафа в тази кутия. Хайде.
Кажи ми. - Направи го!
Рейчъл, мила... - Наистина ме плашиш.
Приготви куфара. - Татко.
С който дойде, и ми го донеси.
Ще го направиш ли заради мен, миличка?
Не е пожар.
Това е пушек. - Какво става?
Сега не мога да ти кажа. Имаме още само минута.
Моля те.
Само по-тихо. - Рей, до теб съм.
Ще ми отговориш ли?
Просто сядай отпред, Роби.
Чия е тази кола? - Хайде, качвай се.
Чия е тази кола?
Ей, Рей! Беше съвсем прав.
Трябвало е да сменя соле...
Рей? Ей! Рей!
Рей!
Какво? Хайде, отвори.
Отвори вратата, хайде!
Отвори, Рей! Какво...
Влизай, Мани. - Слизай. Не можеш да я вземеш.
Влизай. Мани, чуй ме, приятел.
Децата са с теб? - Мани, млъквай!
Недей. Собственикът ще се върне...
Мани, нямам време да...
Създаваш ми проблеми. Имам бизнес.
Мани, слушай. - Рей, слизай от...
Мани, качвай се или ще умреш.
Какво искаш да кажеш? - Добре.
Слез от колата! Не се шегувам.
Не, няма да се кача.
Мани, идвай с нас. - Няма да си създавам проблеми.
Не се... - Затвори вратата, Роби. Затвори я!
Върни колата, Рей! Не е моя!
Наведете се!
Терористите ли са?
Просто се наведи. Наведи се! - Господи!
Къде отиваме?! - Трябва да се махнем.
Може би това е единствената движеща се кола.
Трябва да се измъкнем. - Да се измъкнем от какво?!
Трябва да вървим. - Какво става?
Ти видя, нападнати сме. - От кого?
Кой ни напада?!
Рейчъл, трябва да се успокоиш.
Млъкни, Рейчъл!
Плашиш я! - Виж, аз карам! Направи нещо!
Добре, вдигни ръцете, Рейч.
Това пространство тук е твое, нали?
Тук си в безопасност.
Да, в моето пространство.
Тук нищо не може да ти се случи.
Ще седна отпред да говоря с татко.
Не. - Това е на метър от теб.
Ще ми държиш ли ръката?
- Да.
Ще се успокоиш ли? - Да.
Искам да знам всичко, което знаеш.
Това нещо...
Тази машина изникна от земята
и започна да подпалва наред. Убиваше всичко живо.
Какво е това? Терористи?
Не, дойде от някъде другаде.
Какво имаш предвид? Европа? - Не, Роби, не Европа!
Онази машина,
тя вече беше заровена.
Може би
е дошла със светлинната буря.
Как така "дошла"?
Каза, че е била заровена. - Не. Машината, за която говоря,
е била заровена но това, което дойде със светлинната буря
и я управляваше
това са, нали знаеш?
Това са какво? - Това е...
Защо няма хеликоптери и самолети?
Това са какво? - Ей, Рейч, как си?
Как е? - Как си?
Добре е. - Супер.
Какво беше това с ръцете?
Понякога помага. Хваща я клаустрофобията.
Искам мама. - Знам. По-добре ли си?
Искам мама. - Да, и аз също.
Искам мама. - От теб искам
само едно - да се държиш, окей?
Искам мама!
Когато крещиш, не мога да карам.
Закарай ме при мама! - Знам.
Сега отиваме точно там! - Закарай ме при мама!
Знам!
Побързай, татко. Хайде.
Роби, отвори вратата.
Мамо!
Мамо! Тим?
Мамо?! Тим?!
Мамо! - Мамо?
Тим? - Тим!
Тим?
Мамо?!
Няма ги.
Мъртва ли е?
Не е мъртва.
Просто не е тук. Окей?
Въобще не са се връщали. - Откъде знаеш?
Защото щяха да ходят в Бостън...
И са заминали направо.
Може би вече са в къщата на баба ви.
Ще й се обадя.
Защо лампите тук работят, а във вас не работят?
Защото
тук не е станало нищо лошо. Така че тук сме в безопасност.
Е, Рейчъл? Това е твоето пространство.
В безопасност си. - Татко, не е така.
Добре, гладна ли си? Ще ви дам нещо за ядене.
Ще ви нахраня.
Какво имаме тук? Кетчуп? - Заето.
Горчица? - Дали всички линии са прекъснати?
Табаско и барбекю сос.
Добра комбинация, Роби. Винегрет. Казах вземи храна.
Какво е това? - Само това имаше в кухнята ти.
Няма проблем.
Храна.
Хляб.
Добре. Ще...
Ще си направим сандвичи.
Искаш ли да видиш как ги раздавам?
Искаш ли да видиш как ги раздавам? Сега.
Ето две за теб, две за Роби,
две за мен и една за къщата.
Добре...
След като хапнем мога да ви покажа
как се играе покер. Малко покер с пет карти?
Алергична съм към фъстъченото масло.
Откога?
Откакто съм се родила.
Добре тогава, вземи.
Ето, можеш да ядеш n. яб, нали?
Не съм гладна.
Добре...
С Роби ще ядем сандвичи с фъстъчено масло.
Искаш ли желе? - И аз не съм гладен.
И ти не си гладен?
Добре.
Хубаво.
Успокойте се.
Тук сме в безопасност и ще останем.
А сутринта майка ви и Тим ще дойдат
и всичко ще е наред.
Става ли?
Добре.
Щом всичко е наред, защо ще спим в сутерена?
Леглата ни са супер. - Това е като парти с пижами.
От какво се страхуваш?
Хубав сутерен.
Искам да си спя в леглото. Имам проблеми с гърба.
Тогава...
Знаете, че по канала за времето, когато има торнадо,
предупреждават да се слиза в сутерена за по-сигурно. Подобно е.
Ще има торнадо? - Рейчъл?
Стига приказки, окей? - Можеш ли да си по-мил с мен?
Господи!
Тук ли ще останеш? - Да.
Лека нощ. Обичам те.
И аз те обичам, Рейч.
Мълнията ли се върна?
Не, това е нещо друго.
Какъв е този шум? - Никога преди не съм го чувал!
Те ли са?
Трябва да се махаме оттук!
Къде да се скрием? Роби, това е твоята къща!
Къде да отидем?
Чакай!
Още ли сме живи?
Тук долу!
На този самолет ли бяхте?
Пасажер ли сте?
Как сте? Ще ми помогнете ли да отворя това?
Пасажер ли сте?
Той е глух.
Взриви се точно до него. Спаси го камерата на рамото му.
Чу ли това, Макс?
Тъпата ти камера спаси тъпия ти живот.
Къде бяхте?
В Пайн Берънс.
Правихме репортаж за Националната гвардия.
83-ти механизиран взвод.
В полунощ атакуваха едно от онези неща.
Имат някакъв щит около себе си.
Не се вижда, но всичко стреляно по тях детонира рано.
Не можем да ги приближим.
Когато запалят онова нещо, всичко лумва като Хирошима.
Значи не е само един?
Шегуваш се, нали?
Предавахме за Ню Йорк, но токът спря.
После опитахме за Вашингтон, но и там спря.
Ел Ей, Чикаго, Лондон.
Дори потърсихме местните станции за сигнала,
но никой не отговори. Навсякъде едно и също.
Веднъж щом Триподите нападнат, никакви новини от този район.
Мили Боже!
Още нищо не си видял.
Видях онази буря. Бях точно в центъра й.
Не и от тази гледна точка.
Онези машини изникват изпод земята.
Което значи, че са били заровени тук много отдавна.
Е, кой управлява скапаните неща? Виж светкавицата.
Гледай.
Виж светкавицата.
Гледай внимателно.
Какво е това?
Това са те. Идват в капсули,
яхнали мълниите и слизат под земята в машините.
Чухте ли това?
Да се махаме оттук.
Хайде! Влизайте вътре!
Ти на онзи самолет ли беше?
Жалко. Щеше да се получи страхотен репортаж.
Гледай към мен.
Гледай само към мен, ясно ли е?
Не гледай надолу и не гледай наоколо.
Ще те изкарам до колата. Ще ти се иска да погледнеш,
но няма да гледаш.
Нали? - Не.
Справяш се чудесно. Браво. Продължавай да ме гледаш.
Заминаваме за Бостън
при майка ти. - Няма да гледам, татко.
Браво, моето момиче.
Сега искам да си затвориш очите, окей?
Затвори ли ги? Точно така.
Дръж ги затворени заради мен. - Добре.
Роби, качвай се.
Роби, качвай се! - Защо крещиш?
Спокойно.
Влизай вътре.
Карай по магистралата. - Не искам всички да видят,
че имаме движеща се кола. Ще караме по реката Х ъдсън,
докато намерим отворен мост или ферибот, после ще я пресечем
и ще поемем по малките пътища през Кънектикът чак до Бостън.
Къде са всички? - Не знам. Бягат,
крият се в сутерените. - Ако ни стискаше, щяхме да се
върнем и да убием едно от онези. - Да.
Защо не оставиш аз да решавам важните неща?
Което ще стане кога? Никога, Рей?
Никога не си го правил, нали? - Престани.
Стига с това "Рей"! Ясно ли е?
Ще ми викаш "татко", "г-не"... - Стига!
...или ако искаш "г-н Фериър".
Звучи ми странно, но ти решаваш.
Татко? - Да, Рейчъл.
Трябва да отида до тоалетната.
Наистина ли?
Пикае ми се. - Не бързай. Спокойно.
Трябва да сме нащрек за две неща,
а второто е хора, които може да искат колата ни.
Наоколо няма никой! - Трябва да отида.
Добре, Рейчъл?
Можеш да отидеш и тук.
Не мога пред вас, момчета!
Добре, но искам да те виждам. - Ти луд ли си?!
Не гледай! - Няма да гледам!
Но стой наблизо! - Така ще ме виждаш!
Ще кажа на майка ви колко пъти не сте ме слушали, окей?
Ще й кажа. Правя си списък.
Правя си списък!
Казах ти да стоиш наблизо, за да те виждам!
Спрете!
Спрете! Качете ме.
Чакайте, спрете! Дай ръка.
Спрете!
Чакайте! Спрете! Помогнете ми! - Пази се, n. апе! Ще те смачкат!
Има ли място при вас?! - Роби,
натам ли искаш да ходиш?! - Спрете!
В тази посока не е останал нито един жив, Роби!
Какво ти пука? Никога не те е било грижа за мен.
Не ти пука. - Добре, инат такъв,
какъв е планът? Сега ти командваш.
Какво предлагаш? - Ще настигнем онези войници,
ще се присъединим към оцелелите и ще ги нападнем!
Ще ги нападнем. Мисля, че това е правилното!
Да измислим план, който не включва 10-годишната ти сестра в армията!
Имаш ли някаква такава идея? - Защо не си признаеш?
Нямаш представа накъде да вървим.
Правиш се на мъдър,
но избра Бостън, само защото се надяваш мама да е там.
И ако е там, ще ни оставиш на нея!
Ще й прехвърлиш топката и ще се грижиш само за себе си,
в което те бива най-много!
Роби!
Къде искаш да ходиш?
Какво се опитваш да направиш?
Кой ще се грижи за мен, ако заминеш?
Това е проба на Аварийната станция.
Ако това беше истинска критична ситуация, след сигнала
бихте чули съобщение от федералните власти.
С това пробата на Аварийната станция приключва.
Очите ми се затварят, защо не покараш малко?
Нямам книжка.
Откога това те спира?
Рей.
Рей! Татко!
Мислиш ли, че вече би могъл...
Не спирай.
Не си махай крака от педала.
Държа волана, но не си махай крака. Добре, готово.
Къде отиват всички? - Не знам, Рейч.
Но ние знаем, нали?
Да, знаем.
Атенс Ферибот "Х ъдсън"
СЛЕД 7 КМ
Защо го направи?
Защо го прави? - Иска да го качим.
Всички искат. - Може ли да качим някой?
Не. Седни и си сложи колана. Роби, сложи си колана.
Сложи си колана, Рейчъл.
Внимавай.
Моля ви! - Помогнете ми.
Съжалявам, не мога.
Моля ви, махнете се от колата.
Спри!
Махни се от колата! Разкарай се!
Можеш да качиш 20 души вътре!
Спри! - Махни се от колата!
Спри!
Дръжте се!
Внимавай!
Внимавайте! Дръжте се!
Добре ли сте?
Не! Почакайте!
Не! Почакайте! Спрете!
Спрете! - Татко!
Рейчъл!
Махни се оттам!
Роби!
- Фенерчето.
Влизайте в колата!
Помощ, татко! - Рейчъл! Слез от колата!
Рейчъл! Слез от колата!
Слез от колата!
Успокой се! - Слизай.
Слизайте.
Слизайте от колата! По-живо!
Къде е синът ми? - Няма нужда от това.
Къде е синът ми? Роби! - Успокой се.
Остави оръжието. Хвърли го. - Роби!
Татко!
Добре, чуй ме сега.
Хвърли оръжието. Ще взема колата. - Дъщеря ми е вътре.
Взимам колата. - Само искам...
Остави скапания пистолет. - Искам само дъщеря си.
Взимам колата. - Моля те, искам само дъщеря си.
Нека взема дъщеря си.
Искам единствено нея. - Добре. Хайде, давай. Изкарай я.
Роби!
Вземете ме!
Виждали ли сте я? Това е дъщеря ми.
Трябва му лекарство.
Атенс 2 км "Хъдсън" ферибот 3 км
При нас е най-лошо. Така чух.
С най-големи поражения са Щатите. В Южна Америка и Азия не толкова.
В Европа няма нищо.
В Европа е най-зле. Така се говори.
Някои части са напълно разрушени. - Не ми пука кой е.
В Станфордвил се приближих до едно от тях.
Ако са навсякъде, с нас е свършено.
Изглежда, че тук още има ток. - Да.
Да, все още има ток,
защото от земята не е дошло нищо лошо.
Пазете се! - Внимавайте.
Пазете се!
Освен ако не сте 0-положителна и Rh-отрицателна,
много ви благодаря, но вече имаме повече кръв, отколкото ни е нужна.
Освен ако не сте 0-положителна и Rh-отрицателна,
много ви благодаря,
но вече имаме повече кръв, отколкото ни е нужна.
Хайде, хора, давайте.
Оттук, оттук. По-живо.
Насам. Давайте. Не спирайте.
Моля ви! Фериботът ще направи няколко курса.
Моля ви, запазете спокойствие. Не бързайте. Не се блъскайте.
Рей! Рей! Рей!
Шерил? - Да...
О, Боже!
Твоите деца ли са? - Рейчъл.
Здравейте, аз съм Шерил. Това е дъщеря ми Нора.
Слушал съм за теб, Нора.
Това е синът ми Роби. - Красавец като баща си.
Дърветата са странни.
Ще преместим няколко коли, за да освободим място.
Ще ни трябват няколко минути.
Но не се тревожете, ще има място за всички.
Пуснете ни. Има ранени.
Давай! Потегляме!
Вдигайте рампата!
Никакви хора повече! Никакви хора! Вдигаме рампата!
Стой до мен.
Спрете! Всички да спрат!
Почакайте, почакайте. - Назад! Назад!
Има място! - Назад.
Г-не, няма повече място!
Вижте, трима сме!
Не, петима, само петима!
На ферибота няма място.
Няма достатъчно място! - Има...
За още стотици хора!
Чакайте. - Спокойно.
Виж, стой плътно до мен! - Добре!
Дръж се за якето ми!
Назад.
Държа те, Фериър!
Господи! - Добре ли си?
Хайде, давай!
Господи. О, Боже мой!
Внимавай.
Хайде.
Рей!
Хайде, хайде!
Не! Мога да отида с него!
Шерил?!
Ние сме с тях!
Рей!
Шерил?!
На лодката има място! - Пуснете я, по дяволите!
На лодката има още място!
Роби! - Стой плътно до мен, Роби!
Стой плътно до мен, Роби!
Роби!
Чакай. Роби!
Роби!
Чакай. Роби!
Ето! Подай ми ръка!
Дръж се!
Хванах те, дръж се!
Подай ми ръка!
Хайде!
О, мили Боже!
Роби!
Плувай.
Роби, помогни ми.
Не спирайте!
О, мили Боже!
Роби, по-бавно.
Роби, по-бавно!
Стига, Роби, трябва да сме заедно.
Роби?
Не се отдалечавай!
Роби!
Върни се тук!
Роби!
Не, Роби!
Върни се!
Роби!
Не мърдай!
За Бога, стой тук! Сега се връщам!
Роби!
Какво?
Защо го правиш?!
Дай 500 м назад.
Джекил, никакъв ефект върху целта!
Разбрано! Никакъв ефект!
Трябва да забавим настъплението им,
докато бежанците са в безопасност. Продължаваме стрелбата!
Сега се обърни! Искам да ме слушаш!
Послушай ме!
Давай обратно надолу.
Обърнете се.
Не го прави! - Искам да съм тук
и да видя това!
Струва ти се задължително, но не е!
Пусни ме. - Не е...
Добре. Чакай, чакай!
Какво правиш тук сама?
Миличка, трябва да дойдеш с нас.
Татко е с брат ми. Трябва да чакам.
Не можеш да стоиш тук сама!
Няма да я оставя. - Тръгвай.
Не ти разрешавам! Мрази ме!
Мрази ме!
Обичам те!
Няма да ти позволя! - Татко.
Моля те, остави ме!
Всичко ще е наред. Ела. Тук...
Не мога да дойда с вас.
Моля ви, той е там!
- Просто ме послушай...
Трябва да съм тук и да видя това.
Остани заради Рейчъл, сестра ти.
Моля те, пусни ме. Трябва да ме оставиш.
Добре...
Идваш с нас. - Татко.
Не мога.
Татко!
Напред, напред.
Черен Шест! Атака! Атака! Атака!
Спрете!
Аз съм баща й!
Помислихме, че е сама!
Криеше се до дървото! - Добре е. Давай.
Роби!
Насам!
Побързайте!
Добре ли си?
Ей.
А ти?
Така.
Удобно ли ти е?
Сега искам да си затвориш очите.
Трябва малко да поспиш.
Татко?
Той ще ни пресрещне.
Роби ще ни чака, Рейч.
В Бостън, в къщата на баба ти.
Според теб мама какво прави сега?
Мама?
Тя е в Бостън и ни чака.
Знам, че не спи, защото много се притеснява за вас.
Сега е в кухнята на баба ви...
и прави
от онзи ужасен чай.
Те всички...
Те всички броят минутите, които остават, докато ви видят отново.
Какво е това?
Аз спечелих.
Спечелила си?
Ходене, тръс и галоп.
Трето място.
Изпей ми "Приспивна песен и лека нощ".
Тази не я знам.
Изпей ми "Хашъбай Маунтън".
Съжалявам, Рейч,
и тази не я знам.
Не се бия в гърдите, мила, и недей ме подценява.
Аз имам най-бързата кола в града.
И да ме настигнат за тях е само мечта.
Ако имаше чифт крила, във въздуха би отишла.
Това е моята малка кола
и не осъзнаваш какво е тя.
Това е моята малка кола.
не осъзнаваш какво е тя.
Прасковен шнапс.
Знам, че е ужасен.
Намерих цяла каса от тази гадост.
Благодаря.
Съжалявам за сина ти.
Разделихме се.
Ще ни чака в Бостън.
Вие...
...загубихте ли някого?
Всички.
Харлан Огилви.
Рей Фериър.
Имам вода.
И храна, достатъчни за седмици.
Можете да останете и двамата.
Съжалявам.
Ще поспя малко.
Онези машини, онези...
Триподи, които управляват?
Заровили са ги
точно под краката ни.
И то още
преди тук да е имало хора.
Милиони години са планирали това.
С нас е свършено.
Моля те,
дъщеря ми. - Помисли си само.
За няколко дни победиха най-голямата сила в света.
Направо ни стъпкаха.
И това бяха само първите. Ще продължат да прииждат.
Това не е война
между равни сили. Все едно война между хора и червей.
Това е унищожение.
Страхуваш ли се?
Разбира се, че се страхувам.
Аз съм виждал доста смърт.
Карам линейка в града.
Карах линейка в града.
Но всичко свърши, нали?
Знаеш ли кои хора оцеляват, Рей?
Кои хора не умират преди да стигнат до болницата?
Тези, които не си затварят очите,
които продължават да те гледат
и да мислят.
Именно те оцеляват.
Не бива да се паникьосваме, Рей.
Бягството...
Това ще ни погуби.
А аз умирам да живея.
"Умирам да живея..."
Благодаря ти, че ни подслони.
Няма да ме унищожат.
Всичко е наред!
Ела, искам да ти покажа нещо.
Ще се бием с тях, Рей.
Трябва да имат слабо място.
Ела да видиш.
По някакъв начин са убили няколко такива в Осака.
Така чух.
Нима японците могат да намерят изход, а ние не?
Можем да се справим, Рей.
Можем. Можем да ги разбием.
Можем да намерим изход.
Стой там.
Аз имам дъщеря.
Защо ни доведе тук?
Да се борим заедно с тях, Рей.
Ние ще сме тези, които излизат изпод земята.
Когато дойде моментът,
ще ги нападнем неочаквано така, както те ни нападнаха.
Ще ги нападнем изневиделица!
Точно под краката им, Рей.
Точно тук, под краката им.
Липсва ли ти мама?
И аз имах едно малко момиченце
почти на твоите години.
Виж, ако с баща ти се случи нещо,
аз ще се грижа за теб.
Рейчъл!
Не е нужно да й казваш нищо,
ясно ли е?
Ако искаш да говориш с някого,
да питаш нещо, питай мен.
Какъв точно е планът ти, Рей?
Аз знам какво ще правя, а ти?
Ще стоиш тук и ще чакаш да дойдат да те убият?
Това ли е планът ти?
Може би искаш да те хванат.
Няколко дни криене в сутерена ти идва в повече.
Вероятно сам ще се предадеш!
Чуй!
Спря!
Може би ще оцелееш.
Може би ще имаш късмет и ще те вземат за домашен любимец.
Ще те хранят и ще те дресират!
Би ли млъкнал да слушаме?!
Не!
Дай ми това!
Ти и аз...
...не мисля, че сме на едно и също мнение.
Рей! Рей!
Рей! Рей! Рей!
Рей!
Не викай! По-тихо!
Не моята кръв! Не моята кръв!
Не моята кръв!
Не моята...
Не
моята...
Не моята кръв!
- Престани!
Спри! - Не моята кръв!
Не викай...
Ще ни чуят. - Те ни пият.
Моля те! Ще те чуят!
После пръскат с нас като с тор!
Не викай!
Те ни изпиват и... - Пак ще се върнат!
...после ни изплюват върху шибаните червени бурени!
Разбираш ли какво ще направя?
Дъщеря ми няма да умре заради теб.
Този тунел ще ни отведе до града.
Там имаме вече готови тунели.
Престани! - Метрото.
Там има място за войска. - Престани!
Ще живеем под земята! Ще нападаме нощем!
Престани!
Ние сме Съпротивата, Рей. Не могат да окупират тази страна.
Окупаторите винаги се провалят. Историята го е доказвала неведнъж.
Това е нашата земя.
Ние я ядем, ние я дишаме, само ние можем да живеем на нея.
Те не могат да оцелеят тук, Рей. Не са родени за нея.
Ще убият теб, братле, не мен!
Какво правиш? Какво правиш, татко?
Каквото и да чуеш, не махай това.
Татко? - Рейч?
Татко? - Как беше онази приспивната песен,
която не знаех? - Не моята кръв.
"Хашъбай Маунтън"? - Да, изпей я.
Могат да вземат... - Моля те, Рейч, изпей я.
Могат да вземат... - Нежен бриз...
...дъщеря ти! - Не спирай.
Не и мен. - На Хашъбай Маунтън.
Те ще те убият! - Браво, моето момиче.
Лекичко подухва над Лалъбай Бей.
И надува платната...
...на чакащите лодки.
Чакащи далеч да прогонят тревогите твои.
Така че затвори очи, ти си на Хашъбай Маунтън.
Вземи си сбогом с грижите дневни
и гледай как твоята лодка от Хашъбай Маунтън
отплава далеч от Лалъбай Бей
Рейчъл?
Рейчъл?!
О, мили Боже, не.
Рейчъл?
Рейчъл? Рейчъл?!
Рейчъл? Обади се, миличка.
Рейчъл?!
Рейчъл?! Отговори ми, миличка! Хайде!
Рейчъл?!
Не, не!
Ей!
Помощ!
Какво става?
Рейчъл!
Рейчъл.
Рейчъл!
Рейчъл.
Татко.
Не!
Дърпайте! Дърпайте!
Дърпайте!
Дърпайте! Хайде, дърпайте!
Едно, две, три!
Държим го! Продължавайте да дърпате!
Всички да залегнат!
Добре дошли в Бостън
Да вървим, хора.
Продължавайте напред.
Какво е станало с него?
Хвани ми ръката.
Да вървим, хора. Продължавайте напред.
Пусни го.
Насам. Моля ви, насам.
Така, госпожо. Благодаря.
Какво е станало с него?
Умира.
Продължавайте напред.
Минавай...
Какво е станало тук? - Не знам.
Нещо им става. Вървете.
Движение... - Давайте.
Нещо им става? Какво... - Вървете, просто вървете, г-не.
Хайде, г-не. Не спирайте.
Извинете ме. Какво стана? Убихте ли го?
Не, г-не. Държеше се странно, движеше се в кръгове.
После се повали само преди около час.
Сега вървете! Не спирайте! Не спирайте!
Да вървим! Благодаря ви!
Как така е умряло само?
Рейчъл, не съм сигурен. - Път, път!
Минете встрани! Направете път!
Кажи им да се успокоят.
Успокойте се и влезте в тунела.
Всички да се успокоят! Влизайте в тунела!
Всички от другата страна на релсите!
Ей, виж птиците!
Не те чувам!
Виж птиците!
Няма щитове! - Не чувам!
Няма щитове!
Джейвлин е ключът!
Заредете Густав! Ще бъде трудно!
Да вървим!
Вътре е по-безопасно!
Давай, давай, давай.
Изкарайте Джейвлин!
Разчистете! Не стойте отзад!
Кажи ми, когато го следиш! - Сега!
На прицел ли е? - На прицел е.
Огън Джейвлин!
На прицел е! - Огън Джейвлин!
Огън!
Всичко е наред.
Обичам те.
Всичко е наред.
Не пускайте онези цивилни там!
Моля ви, стойте назад!
Хайде, подредете се. Давай нагоре.
Моля ви, стойте назад! Стойте там.
Отваря се! - Отваря се! Назад.
Чисто е!
Моля ви, стойте назад!
Мамо!
Благодаря ти.
Роби?!
Здравей, татко.
От момента, в който нашествениците дойдоха,
дишаха въздуха ни, ядоха и пиха,
бяха обречени.
Те бяха погубени и унищожени,
след като всички човешки оръжия се провалиха,
от най-малките същества, които Бог създаде на Земята.
Покрай многото дадени жертви, човек бе добил имунитет.
И правото си да оцелява сред многото организми на планетата.
И това право е наше срещу всички предизвикателства,
защото хората нито живеят, нито умират напразно.
Синхронизация за релийза: didomh 2010
HD Team @ ArenaBG.com ::: 2010 :::
http://arenabg.com/