ОБЛАСТ СИНДХУПАЛЧОК, НЕПАЛ
Стани!
Още ли отказваш да говориш? Щом така си решил...
Тогава ще умреш.
Лошо отношение/поведение
Очаквайте скоро /Идваме бързо/
Дръж таратайката стабилно, Тол! - Ще се постарая.
Почваме!
Елате ми, копелета!
Яжте лайна!
По-добре се наведи! - Мамка му!
Дааа! - Какво става?
Затвори вратата!
Завърти се!
Бензин
Чук-чук
Разделяме се!
Шокирай и вцепени
Пази главата, насекомо! - Млъкни, Гънър!
Гънър обича това!
Приближава хеликоптер!
Трябва да го разкараме! - Имаш ли идеи?
Нали това те питам! - А аз - теб!
Чисто!
Дай на мен.
На твърд ли се правиш? Отрядът ти ли дойде?
Тол Роуд, изправи го.
Тренч? - Ама че конфузно.
Определено. - Какво търси тук?
Спасявам онзи китайски милиардер. - Така ли? Странно. И ние.
Значи имаме проблем с планирането, а? Развържи ме, Франкенщайн!
Не изперквай, Гънър. Направи го.
Къде е отрядът ти? - Чака.
Трябва ми оръжие. Голямо. Твоето!
Голямото ми оръжие е точно на мястото си.
Хайде, Сийзър, имаш резервно.
Ако не ми го върнеш, ще терминирам задника ти.
Мечтай си. - Тренч, имаме изход.
Благодаря. Подсигурил съм се. - Да те измъкваме, приятел.
Ще смутя братската ви любов, но закъсняваме с 20 секунди.
Вдигайте "златната торба"! - Може да благодариш.
Мразя да съм ти длъжник. - Но вече си длъжник, великане.
Да тръгваме, Ян! - Победи ли?
Разбира се, че победих.
Давайте!
Свърших патроните.
Сега ли слагаш късметлийския пръстен?
Една мокра стена се задава!
Ще ви разбия, нещастници!
Какво?
Пазя ти гърба!
Не спирайте!
Мамка му! - Давайте!
Джеронимо!
Защо все на мен? - Ранен ли си?
Да, на две места... - По-добре теб, вместо мен.
Много мило.
Поръчвал ли си рум-сървис? - Не съвсем.
Значи ни чака гаден скапан край.
Дали е заредил? - Да се надяваме.
Съжалявам, преценявах вятъра.
Няма нищо. Мини на последна позиция. - Изнасям се, край.
Бързо, бързо, бързо!
Давай! Хайде!
Така, дръжте се, дами, идва кавалерията!
Крайно време беше!
Размърдай Сам. - Заемам се.
Мамка му!
Бива си го. Бива си те. - Благодаря, сър.
Тръгвай, за да те вземем, хлапе. - Няма да се бавя, сър.
Внимавай!
Момчета, прибирайте играчките.
Целта е видима!
Зареден! - Огън!
Пропусна! - Ти се целиш!
Огън!
Това се казва отговор. Дай газ!
Изхвърлете джетовете! - Бързо, трябва да се олекотим!
Излитай, бебчо!
Излитай!
Не се издига!
Късметлийският пръстен. - Късметлийският пръстен.
ЗАМЕНИМИТЕ 2 (2012)
ПРОВИНЦИЯ ХЪБЕЙ, КИТАЙ - Летим на 30 км от Пекин.
Не държа да знам, но как е маслото? - Повреден е.
Страхотно. Висотомер? - Невероятно. Застинал на 3000 м.
Хидравликата? - Каква хидравлика?
Поздравления, пилотираш поредния боклук.
Ще поговорим ли, когато си свободен? - Разбира се, винаги.
Хлапето е страхотно. - Така ли? Аз също.
Просто си ми свикнал. - Подгответе клиента!
Какво става?
Май ще се прибереш по краткия път вкъщи, приятел.
Парашутът добре ли е? - Парашут? Защо слага парашут?
Вярваш ли, че са променили разрешението за кацане за утре?
Ами няма проблем, ще се прибера по-рано. 15 секунди!
Отварям люка!
Ян, безопасно изпращане на "златната торба"!
И кога се връщаш? - Може скоро, може и никога.
Може да избера нов живот. - Тогава кого ще тормозя?
Избери си друго "малцинство". - Ян! Усмивка!
До по-късно, чадо мръсно! Тръгваме.
Вие луди ли сте? - Това се вика китайска манджа.
Кацай, пипна ме носталгията. - Готово.
Бар "Старото място"
Да! Обичам тази песен!
Приятелю Кристмъс, моля те кажи ми, че няма да продължаваш с това.
Напротив. Погледни я. Кой не би се оженил за нея?
Тя ти изневери. - Беше полу-изневяра.
Което значи...? - Обратното на полу-истина.
Фактите са мъгливи. - Мъгливи? Не искам да те огорчавам,
но твоето гадже има първокласен ген за изневери.
Трябва да те промуша в сърцето. - Късно е.
Здрасти! Наздраве! - Здравей!
Мислех, че си коравосърдечен. Но и това е слабо. Хей, бебчо!
Здрасти, Барни! - Здрасти, Лейси.
Обещай следващия път да не ми го отнемаш така за дълго?
Обещавам от сърце. - Ако имаше такова.
Виж кой се изгуби в космоса. - Имаш ли химикалка?
Имаш ли нещо без черепи по него? - В интерес на истината - нямам.
Тензор от полевите уравнения на Айнщайн-Гилбърт
Специалната теория на относителността на Айнщайн. Но аз я подобрих.
Ако щете вярвате, но преди Гънър да наруши биохимичния си баланс,
завърши МТИ и е магистър по химично инженерство.
Идиотът бил умен, да не повярваш. - И какво се случи?
Напуснал, за да стане охранител. - Исках да доближа момичето
и да танцувам в онази дискотека. - Не мога да повярвам, че те заряза.
Ти щеше ли? - Да, щях.
Може ли да поговорим навън? - Разбира се, ела!
Как да го кажа? - Карай направо, открито.
Чувствам, че... не знам какво чувствам.
Че този живот, не е за теб, нали? - Мислех, че е за мен.
Даде ми шанс да съм един от вас и имаш вечното ми уважение.
А ти имаш моето уважение. Какво възнамеряваш?
Ще остана до края на месеца. После ще заживея с приятелката си.
Откъде е тя? - Тя е французойка.
Ако щеш вярвай, срещнах я в Афганистан, беше медсестра.
Много подходящо. - Да. Ще я харесаш.
Заслужава си да се посветиш на нея. Затова избрах тази работа
и с тези добри пари мога да й дам всичко, което заслужава.
Просто с нея всичко е както трябва.
От хората, с които без да говорите, знаеш какво мислят.
Случвало ли ти се е? - Разбира се.
Не искам да мислиш, че те изоставям. - Не, слушай...
Ако бях на твоите години и всичко се повтаряше,
щях да постъпя като теб. Защо не довършиш бирата?
Добре.
...ОВИ САМОЛЕ...
Барни Рос.
Какво искаш от мен, Чърч? - Май паметта ти е слаба, а, Барни?
Сключихме сделка с теб. Ти ми обеща.
И после взриви половин Вилена и промуши с ловджийски нож
мой колега от ЦРУ, макар че той си беше скапаняк,
но това, което ми къса сърцето е, че ми открадна 5 млн. долара.
И за това лошо твое мъжкарство, трябваше да те завра в най-гадната
и черна дупка в Гуантанамо. Без светлинка.
Но аз те оставих. - Чудесно.
Защото знаех, че ще дойде ден, когато ще ми платиш.
Този ден е днес. - Слушам те.
Китайски самолет е свален в планините до една адска дупка на име Газак.
Аха и кой го свали? - Познай.
В сейфа на борда му не е нужно да знаеш какво има, само запомни,
че не бива да попада в чужди ръце. А ти ще отидеш там,
ще вземеш съдържанието на сейфа преди всички и ще ми го донесеш.
За теб ще е лесно. - И вече сме квит.
Бъди спокоен. Сейфът е високотехнологичен.
Кодът за отваряне се мени на 120 сек., ако вкараш грешен - избухва.
така че ние трябва... - Чакай, чакай...
Ние? Кои са "ние"? С кого работиш? - Не е твоя работа.
Ще ги наречем примерно Корпорацията. Ясно? Те ще пратят професионалист,
който има опит в подобни ситуации. Името й е Маги Чан.
Жена? - Маги най-често е женско име, да.
Забрави. - Тя може да се грижи за себе си.
Но нека се изясним: ако нещо й се случи, ако я обесят,
наранят, пребият и не се прибере така, както е заминала,
ти и бандата ти от психясали песове ще изчезне завинаги.
А това ти го гарантирам. - Не съм добра бавачка.
Не се подценявай така.
От теб ще стане много добра бавачка. Бъди там в 7.
Здравей, аз съм Маги Чан. Ти ли си Барни Рос?
Да. - Г-н Чърч каза ли ти за мен?
Каза, че искаш да се присламчиш. - Да помогна, не да се присламча.
Готин мотор. - Обстановката е нова за нас,
не знаем какво да очакваме. - Поръчков ли е?
Мисля, че е грешка да идваш. - Сам ли го сглоби?
Да, сам го сглобих, разиграваш ли ме, Маги?
Не. А ти разиграваш ли ме? Чърч ми предаде как си реагирал.
Имам бойна подготовка. Не ми трябва бавачка.
И така, кога тръгваме? - В 5:00.
Приятно ми беше.
ПЛАНИНИ ГАЗАК, АЛБАНИЯ
Пада си по мен. - Мрази те.
Гледай.
Ако нещо й се случи, ние сме виновни. Сети ли се да ми поискаш мнение?
10 пъти ти казах, че нямах избор, освен ако нямаш нищо против затвора.
Аха, Чърч те е притиснал. - Нима?
Да. - Това да не е жената,
на която не бива да вярваш напълно? - Да. Някой ден ще те заколя.
Здрасти, бебчо. Разбира се, че мисля за теб.
За какво друго да мисля? - Безнадеждно.
Бил си в армията, нали? Познавам.
Да, госпожо. 3 години. Последно бях в Афганистан, пров. Кундуз.
И вече не ти харесва ли? - Дълга история.
С удоволствие ще я изслушам. - Добре.
Бях обучен за снайперист и за инструктор,
но исках да изпитам истинската война.
И веднъж попаднахме в една ужасна долина.
Около 30 талибани стреляха от къщите по хълмовете над нас.
А ние осмината, бяхме притиснати. Затова помолих за артилерийска помощ,
но капитанът каза "невъзможно". Да не пострада населението.
Пръснахме се, залегнахме в ровове, пресъхнали корита и се покрихме,
но оставахме в зоната на смъртта. И се бихме...
не знам, около 3 часа? И най-сетне се появи хеликоптер Апачи
за въздушна подкрепа. Разпръсна тюрбаните, но...
щом димът се разсея, четирима в рова и двама в реката бяха мъртви.
Бях... бесен и ми се гадеше. Умряха напразно.
А знаеш ли кое беше най-...скапаното?
Че когато вечерта се прибрах в базата, разбрах, че са застреляли
бездомното куче, за което се грижех.
Заповед на командира да прочистим базата от животни.
Не бяха ли достатъчни всичките убийства за деня?
И тогава... осъзнах, че е време да се махам.
Чух, че момчетата търсят човек и ето ме тук.
Прехвана ли предавателя? - Да. Целта е на 15 км северозападно.
Добре.
"Здравей, скъпа!" - Здравей, скъпа! Малко сме заети.
По-живо, да приключваме бързо. - Колкото по-скоро - по-добре.
Били Хлапето. - Да?
Днес е щастливият ти ден. Заеми позиция.
С удоволствие, сър.
Впечатляващо.
Задръж така.
Помниш ли кога го можеше това? - Не, а ти?
Ще го издухам, ако се наложи. - Наистина? Погледни надолу.
Погледни надолу. Същото ли виждаш? Къси крачета.
1000 долара, че няма да го стигнеш. Хайде, Светкавицо.
Малко съм зает. - Да, бе...
Открих останките на хълма, сър!
Не бързай, Били, че ни излагаш. - Повторете, край?
Чу ме. - Разбрано. Забавям.
Оценяваме го.
Останките са на хълма, сър. - Отлично, Били!
Изглежда някой е имал лош ден.
Вие минете вдясно.
Изчезвайте, скитници.
Били, заеми позиция там горе.
Държи козина в ръцете. Вълците са го докопали жив.
Бъдете внимателни.
Това ли е?
Да, това е.
Сийзър, трябваш ми тук!
Сийзър, хвани това, мисля, че е на пружина.
Лий, сложи куките. На три, дърпаме назад. Готови?
Едно, две, три!
Няма да го удържим! - Налага се.
Свързване с AWAC ZK101 СВЪРЗАН
Приемам код
Сигнал прекъснат - Давай, Маги!
Грешен протокол - Нещо не е наред.
Какво? - Включи се броячът на детонатора.
Колко? - 54 секунди.
Ако тръгнем сега, ще успеем. - Маги, зарежи го!
Не, ще успея! /Ръчен режим/
Давай, Маги! - Какво става?
Повторно вкарване на код - Включи детонатор, изчезвай!
Изплъзва ми се.
Ако изпуснеш, ще я среже наполовина.
Код приет - Отключен - Давай, Маги!
Готово!
Добре, че бях тук. - Точно това мислех.
Съжалявам. Беше важно да го взема. - Смела си. Неразумна, но смела.
Хайде. Спокойно. Взехме го. Да тръгваме. Силна си.
Били, слизай долу, изчезваме. - Какво стана?
Жената е луда, но и сърцето ми е силно.
Не се ли питаш какво има в кутията? - Не, искам да се отърва от Чърч.
Били Хлапето! Къде пропадна? Били!
Свалете оръжията! - Няма начин.
Няма да стане. - Не?
Сигурни ли сте?
Съжалявам, сър, издебнаха ме. - Сега свалете оръжията.
Не го правете.
Той е жилав войник. Да видим колко е издръжлив.
Направи го.
Не!
Не изпълнявайте каквото ви каже!
Не говори. - Не бива да говориш.
Ще го убия. - Щом стрелям, ще му пръсна главата.
3 секунди. - Не сваляйте оръжието.
Не ми дължите нищо. - Една,... две,...
Не го правете! Ще избият всички. - Той ще го убие.
И номер три!
Свалете ги!
Впечатлен съм. Много разумно решение.
Всички да се успокоят, скоро приключваме и си тръгваме.
Дай ми ножа.
Какъв е този символ? Обичам символите.
Това е символът на козела. Любимецът на Сатаната.
Така казват. Имате една кутийка, която ми принадлежи.
Така ли? - Да. Както и животът ви.
Изчезнала е. Не е у него. - За последен път - кутията...
или ще ме принудите... да изтръгна...
...сърцето му. - Направи го, бе, лайно!
Чакай!
Дай на мен.
На мен ли говориш? - Вдигни я.
И ми я подай. - Сам си я вземи.
Какво каза? - Чу ме.
Сега я вземи и ми я подай вежливо или ще пострадаш като него.
Направи го, Лий.
Всичко ще бъде наред, Били.
Уважението е всичко.
Без уважение сме просто обикновени, скапани хора.
Съжалявам, сър. - Нямаш вина.
И сега? - И двамата сме бойци.
И аз уважавам това. А бойците не заслужават да умират като овце,
но...
човек трябва да се научи... на уважение.
Легнете по лице на земята, докато си тръгнем.
Не ме предизвиквайте. - Лягайте.
Вдигнете го!
Страх ли те е от мен? - Не. Не ме е страх.
А трябва.
Умирам. - Мълчи, Били. Освободи ръцете му.
Писмо, в джоба ми...
Готово, Хлапе, взех го. Взех го.
Много съжалявам... - Вярвам ти.
Какво имаше в кутията?
Компютърни планове на мина. - Мина? Каква мина?
В която руснаците са складирали около 5 тона плутоний.
След Студената война е изоставена. Никой не знае за нея.
Плановете показват къде е складиран плутоният.
Искахме да ги вземем, за да не попадат в грешни ръце.
Ама не стана така, нали?
Хлапето умря, за да може един боклук да прави бомби.
Много съжалявам. - Не повече от мен.
Да се погрижим за него.
"Скъпа София,... бих искал да си намеря друго занимание,
за да не ми липсваш толкова, но не мога.
Отрядът се отнася добре с мен. Разчитаме един на друг
и искам да знаеш, че каквото и да се случи,
винаги ще търся най-доброто за теб,
а ако стане чудо и се завърна,
се надявам още да ме обичаш. С много любов, Били."
Защо точно този от нас, който най-много иска да живее
и най-много заслужава да живее, умира,
а тези, които заслужават да умрат, продължават да живеят?
Какво е това послание? - Какъв е планът?
Проследяваме ги, откриваме ги, убиваме ги.
CZ 1492, обадете се! Искам незабавен отговор.
Това да не е Бозо? - CZ 1492,
това е секретна честота, чувате ли? - За какво става въпрос?
Защо се забави толкова, Барни Рос? Не трябваше да ви затрудни.
Къде е кутията? - Не е у нас.
Предупредих какво ви чака, ако пак ми пробутате тоя номер.
Един добър човек умря в опит да ти осигури кутията.
Съжалявам за това. - Така ли?
Да, наистина съжалявам. Но това е част от работата ви, нали?
Отмъщението също.
Знаеш ли, Чърч, ти си от онези, които дърпат конците,
докато други вършат мръсната работа, защото нямаш кураж да я свършиш сам.
Приключихме.
Сър, имаме проблем.
Копаенето се забави. Твърде много умират. Изтощени са.
Уморен е.
Някой друг уморен?
Намерете още работници. - Събрахме всички мъже от селата.
Съберете и останалите. Жени, деца, всички.
Покажи!
Зала за съхранение на урана
Вече знаем къде е. Добре, добре.
Добре, знам какво да правя.
Чудесно! Искам да изкараме плутония до 3 дни.
3 дни? - Чакат ме хора,
готови да платят 4 млн. на кило веднага. 3 дни. Не повече.
Разбрано. - Ти си умен.
Представи си, щом 3 кг. чист плутоний са достатъчно мощни да променят
световния политически баланс, какво ли ще направят 5 тона?
Много интересно. - Да.
Връзка с AWAC ZK101 Изгубен сигнал
Нещо става. - Какво?
Връзката прекъсна. Под земята са. - Кацаме веднага.
Хайде, да се раздвижим. Да побързаме.
Кристмъс! Хайде, Лий, знаеш ли въобще какво вършиш?
5 минути. Не ми давай толкова зор.
Товарен камион. Може да е техен. Да огледаме мястото.
Без стрелба. - По класическия начин?
Да.
Отдавна чаках да го използвам. - Ще изтръгнем истината с бой.
Маги, кажи им да чакат в камиона. - Добре.
Тук са. - Да.
Говорите ли английски?
Малко е големичък. - И?
Просто казвам.
Наистина е огромен. - Вече го казах.
Ко' пра'ите тука бе, ей? Изроди мръсни.
Искате ли да фана ви изнасила и двамата?
Класиката е несравнима. - Да опитаме да изкопчим нещо
от тях и да изчезваме. - Одобрявам.
Почваме с джуджето. - Успокойте се, момчета.
Ще ги накарам да проговорят с по-малко усилия.
Какво ще им прави - педикюр ли?
Това е гадничко. Кристмъс, вземи камиона им, върни се при самолета
и донеси оръжията. - Защо не накараш някой от тях?
Стига се оплаква. - Трябваше да те боксна по черепа.
Как мина? - Готово, тръгваме. - Господи.
Наричат се Кървавите. Контролират всичко на изток от планините.
Кражби, отвличания, убийства, нещо като наемен картел.
Откъде знаеш езика им? - Просто е, логически връзки.
Той е смесица от украински и български диалект.
Впечатлен ли си? - Малко.
Кристмъс? - Какво?
Защо крещиш? - Защото ми пробута шибана задача.
Ще те гръмна в мутрата, щом те видя. - Къде си?
В 60-годишния капан, наречен самолет. - Защо се бавиш?
Защото мостът е отнесен, липсват знаци и 7 часа кръстосвам черни пътища!
Свърши ли с оплакванията? - Благодаря за съчувствието.
Това е странно. - Все едно сме си у дома.
Така изглежда.
Какво е това място, по дяволите? - Мисля, че е стара руска военна база.
Вероятно ползвана през 80-те, Студената война.
Вероятно тук са провеждали маневри и учения за нападение срещу САЩ.
Има ли нещо, което да не знаеш?
Пицарията на Рей
Страхотно. Точно това исках. 50-годишна пица.
Видеокамера Голямо О.К. - ПЕПСИ КОЛА!
Тази нощ ще спим тук.
Това има вкус на лайна. Как е твоята?
Не се оплаквам от ригатоните. Да сте мислили предварително.
Само това ще кажа. Мамка му, ако знаехте, че ще умрете утре,
какво ще е последното ви ястие? Само едно.
Само едно? - За теб май е овесени ядки, а?
Да не би да са лоши? - Банални са.
Трябва да си оригинален. И ако имаш наистина разкрепостено мислене,
сигурно ще избереш специални ядки, например Иъриоус,
сещаш се, като ухото ти/иър. Льоскаш им млекце,
те слягат в корема и не чуваш нищо. - За сведение, имам отличен слух.
Барни? - Понички и друга смъртоносна храна.
Това е мъдро, човече. - Мислиш ли?
Маги? - Хрупкава патица с подправки
в сливов сос. Много секси.
Но обичам и италианско.
Аз пък мисля, че италианското е надценено.
Ами аз?
Моята специално шведско блюдо ще бъде,
малко тюленче и китов задник... през лятото,
но направо умирам и за малко китайско.
Значи ще умреш от глад.
И така, приятни сънища. - Барни, не съм свършил, човече!
Мога ли да те питам нещо? - Разбира се, давай.
Защо си толкова неспокоен с мен? - Не съм неспокоен, Маги.
Какво е тогава? - Просто обичам да има дистанция.
Може би вече не искаш да се сближаваш с хората?
Да речем, че на тези, с които се сближавам им се случват лоши неща.
Не е хубаво да се живее така. - Знам.
За младежът, който умря ли мислиш? - Непрекъснато.
Не говориш много за него. - Не, така понасяме смъртта.
Не можем да го върнем, затова поддържаме светлина, докато се стъмни
и тогава потъваме в пълен мрак. Разбираш ли?
Разбирам.
Лека нощ.
Лека нощ, Маги.
Кълна се в Бога, че ако не спре да хърка, ще го застрелям.
Гънър!
Ти ли "звънна"?
Един глупав въпрос: дали имаш още от това кафе?
Кафеварката прави само една чаша. - Да, така си мислех.
Слушайте! Онзи каза, че в тази зона вероятно има повече Кървави,
струпани на изток, затова ще поемем натам.
Тръгваме след 10 минути. Пригответе се и се оправете.
Хюстън, възникна проблем.
Залегни!
Трябва да се измъкнем от тук! - Тръгвай!
Бързо, бързо, бързо! - Давай, давай, давай, давай!
Давай!
Пести амуниции.
Къде си, по дяволите? - Почти при вас.
Какво става, това изстрели ли са? - Да!
Какво става? - Кървавите ни притиснаха.
Ще удържите ли? - Да,... ако имахме танк.
Мамка му! - Какво?
Имат танк. Идвай, бързо. Хайде!
Да бягаме, хайде!
Свърших патроните. - Аз съм с един. Какво пък?
Кой го направи? - Не бях аз, нямам патрони.
Какво беше това? - Някой просто попрекали.
Така изглежда. - Къде са стрелците?
Не знам, но ако искаха да ни убият, отдавна да сме мъртви.
Барни...
Не се шашкайте.
Светът е малък, нали, Барни? - Букър?
Говори се, че си мъртъв. - Да, и аз така чух.
Как върви твоят живот? - Бил съм и по-добре.
Ти ли направи това? - Работя сам, мислех, че знаеш.
Да, чух, но не вярвах. - Вече видя.
Това ли е отрядът ти? - Да.
Гънър, Тол Роуд, Хейл Сийзър и Маги.
Букър. Теб ли наричат Самотния вълк? - Имах такъв прякор. Но вече омекнах.
Не много. Чух и един слух, че те е ухапала кралска кобра.
Да, така беше, но след 5 дни в агонизираща болка,
кобрата умря.
Буукър, радвам се да те видя.
Как попаднахте в това забравено от Бога място?
Кървавите ни причакаха на около 100 км източно от тук,
убиха един от моите, хлапе. - Съжалявам за това.
Кървавите са най-долните боклуци. Избиването им е приятна работа.
Знаеш ли кой е водачът им? - Да. Казва се Вилейн.
Вилейн/Злодей. - Да. Ръководи почти всичко тук.
Ще ти трябват повече хора, ако искаш да оцелееш.
Ще помогнеш ли? - Съжалявам, Барни. Работя сам.
Разбирам. Благодаря, че дойде. - Удоволствието е мое.
Барни! По пътя има едно село. Добри хора, които мразят Кървавите.
Може да помогнат. - Благодаря!
Наслука!
Какво стана? - Още съм жив.
Зависи от гледната точка. Какво изпуснах?
Ще разказвам по пътя. Момчета, разтоварвайте оръжията.
Кристмъс/Коледа закъсня тази година. - И аз те обичам.
Е, аз се радвам да те видя. - Най-сетне някой с вкус.
Сигурно това е градчето, което спомена Буукър.
Бих живял в такова място като се оттегля.
Чист въздух, няма стрес, ще отгледаш няколко деца.
Да, Маги, бих заживял тук. - Само глупости раждаш.
Излизай, излизай, излизай!
Не улучват с цял километър.
Свалете оръжието! - Няма да стане!
Най-безопасно е пред самите им дула. - Ще ви застреляме!
Не! Чакайте.
Тези хора са дошли да помогнат. Искат да помогнат.
Дори двамата отхвърлени ще намажат тук.
Мислиш ли? - Съмнявам се.
Ако обичате...
Кои сте вие? - Американци сме.
Откога? - Швед.
От Блекфорд съм/Англия. - Китайка.
Малоумници. - Свършихте ли?
Какво искате?
Дойдохме да се погрижим за Кървавите.
Добре. Влезте. - Хайде.
Решихме, че идвате за тях. И за тях, сме готови да умрем.
Първо ни обещаха хубава работа с добро заплащане.
Някои отидоха, но никой не се върна. Дойдоха за още хора.
Обещаха, че щом мъжете ни отидат да работят, другите ще се върнат.
Съпругът ми отиде. Дълго време нямахме вести.
После, Кървавите дойдоха и отведоха всички останали мъже.
Принудиха ги да работят в мините. Същото е в съседното село.
И в другите. Отнеха синовете ми. Вече останаха само най-младите.
И знам, че ще се върнат и за тях. - Всички го знаем.
Затова ги крием и чакаме. - Защо не напуснете, не избягате?
Тук е нашият дом. Последното, което ще ни отнемат, ще бъде живота ни.
Сега кажете защо сте дошли? - Проследяваме ги.
Няма ли да останете и да помогнете? Видяхте децата.
Скоро те ще дойдат и ще ги избият. - Имаме свои сметки с тях.
Съжалявам. Да тръгваме!
Не мисля, че ще удържат дълго. - Смятам, че го знаят това.
И нищо ли няма да направим?
Хрумна ми една идея. И мисля, че егото ти ще я хареса.
Моето его? - Твоето.
Какво намекваш с "моето его"? - Че имаш голямо его.
Я погледни твоето. - Стига, твоето е колкото динозавър.
Огромно.
Имаме го. Открихме плутония.
Идват! Идват, тревога!
Няма мъже при нас! - Някой да отиде натам.
Претърсете навсякъде, навсякъде! - Претърсете всяка къща!
Продължавайте да търсите!
Бягай, Косьо, бягай! Не! - Дръжте я!
Не, бе! - Ела тук! Я ела тук!
Целият двор! Целият двор обърнете! - Бегай вляво! Хамбарът вляво!
"Красиво е Творението!" "Моят удар ще ти дам..."
"Вечна светлина ще пренесе..." "Светът..."
Ти па кой си, бе? Абе ходи пали свещи, бе!
Чрез дадената ми власт, сега ви обявявам...
...за мъртви!
Още един!
Почивай на парчета!
Това ли е последният? - Да.
Добре.
Събрахме всичко.
Никой да не оцелее. Погреби всички.
Виждам дузина пазачи, леки оръжия, две гадни картечници 50-и калибър.
И по-лошо! Противотанкови установки.
Няма начин камионът да мине през това минно поле.
Ще задам глупавия въпрос дали имаш план, при който да не умрем?
Засега обмислям неколцина.
Време за бум? - Време за бум!
Целта е видима!
Бебчо е готов за полет! - Огън!
Рок-енд-рол! - Огън!
Пускаме бомбите!
Легнете!
Затегни колана. - Какво следва?
Хаос!
Да не правиш това, за което си мисля? - Да, същото.
Направи го!
По-бързо да изчезваме!
Ще ти трябва нов самолет.
Стой, поне сме заедно.
Закъсняхме! Плутоният го няма. - Какво?
Какво е това? Какво става? - Бързо, бързо, излизайте от тук!
Хайде, хайде! Тичай, тичай! - Бягайте, бързо!
Бързо, бързо, бързо! - Давай, давай, давай!
По-бързо се махайте от тук! - Бързо, изчезвайте, бягайте!
Ще останем тук известно време.
Това не ми харесва. - Да умрем по този шибан начин ли?
Да, нещо такова.
Още не е свършило, деца. Имам план. Всички се успокойте.
Фосфатни скали. - Какво прави?
Сигурно прави бомба. - Сериозно?
Питай го. - Какво правиш, Гънър?
Правя бомба. Нещо против?
Маниак с пипе. - Плашещо.
Фосфатна скала. Плътност 1.852. Температура на топене 44.2° С.
Момчета, бързо ми дайте барут. - Дайте му. Човекът е химик, нали?
И професионален учен. Напълнете тръбата.
Великанът май напипа нещо. - Мислиш ли?
Едва ли. - По-живо, хайде!
Ето, де, взриви се сам! - Запалка?
Да ми я върнеш. - Отдръпнете се. Ще вдигна шум!
Минете назад! И така. Добре, да вървим.
И така. Обърнете се с гръб, че ще ви отнесе главите.
И запушете уши. Хайде.
Явно фосфатите са влажни. - Да, точно.
Или не те бива. - Може и това!
Не плачи, Гънър.
Почти успешна идея.
Върнах се! - Как я караш, Тренч?
Благодаря ви. Много ви благодаря. - Моля.
Петьо! - Любов... Любов моя!
Любов... Любов...
Вече сме квит, нали? - Да.
Пак ще се видим, Тренч. Благодаря. - Спокойно. Не сме приключили.
Какво? - Точно така.
Как я караш, приятел? - Доста добре, Чърч. Какво търсиш тук?
Чух, че правите купон. - Да, но си е мой купон.
Винаги ли е такъв егоист? - Винаги!
Благодаря.
Искаш ли да нариташ задника на Вилейн?
Не забравяй малките разбойници.
По-бързо.
Тръгвай!
Закарайте останалите ядра в хангара веднага
и товарете плутония на самолета!
След мен. Трябва да спечелим малко време.
Назад, назад!
Свърших патроните!
Задръжте ги! По-бързо, по-бързо, давай!
Забавно, а? - Да.
Ето го! - Хайде, Вилейн. Да тръгваме!
Да. - Разкъсай го!
Почти свърших патроните. Ще се върна.
Достатъчно се връща. Аз ще се върна!
Много ти здраве!
Кой е следващият? Рамбо?
Сбогом!
Почваме!
Личинки!
Палете двигателя. Излитайте. Искам да припечеля пари! Бързо!
Качвай се, Тренч!
Обувката ми е по-голяма от колата!
Стреляй по нещо!
Спечели/победи тази кола! - Дай ми го!
Пропуснахте да идентифицирате заплаха. С тренировки ще напреднете.
Стартирайте хеликоптера. Чакаме специален гост!
По-бързо!
Заемете се с него!
Насам!
Класиката е непобедима.
Барни! - Какво правиш тук?
Ще влезна сам и не ме следвай, независимо от всичко, разбра ли?
Разбра ли? - Да.
Когато вратата се отвори и не изляза аз, а той - го убий.
Да повишим драматизма.
Така е по-добре.
Свърших патроните! - Твой проблем.
Не съвсем...
Като мъж ли искаш да ме убиеш...
или искаш да ме убиеш...
...като овца?
Хубав нож.
И така... как го предпочиташ?
Като мъж или овца? - Щом искаш да си мъж,...
ще те направя мъж.
Сигурно искаш да ме раниш жестоко. - Няма да те нараня.
Ще отнема живота ти.
Ела!
Много бързо свърши! Платих си за повече!
Хайде, ставай! - Ето ме!
И отново падни.
Вкусно ли е? - На мен ли говориш?
Време е да приключваме!
Каква ирония! Ето ни тук, двамата с теб и твоя нож.
И ще умреш... като него. Как му беше името?
Как го наричаше?
Има ли значение?
Хайде, Вилейн. Някой ще умре. Давай, Вилейн!
Хайде, Вилейн! Хайде!
Стани, Вилейн.
Стани!
Сега се обърни. Обърни се, овца!
Сега какво?
Той се казваше Били!
Умееш ли да режеш пуйка?
Победи ли? - Така мисля.
А къде е доказателството?
Ето главата му! (Горе главите/Ези)
Приятен стил.
Наистина е приятен. Малко прекален,... но приятен.
И макар да не искам да го казвам, Бум-бум,
след като прибрахме плутония, двамата сме квит.
Чудесно. - Маги, с нас ли ще дойдеш?
Когато кажете...
Просто исках да...
Готини са, но малко инфантилни.
Не съм длъжна да си тръгвам. Ако искаш да остана, ще остана.
Пък и спасих живота на бавачката. - Наистина е така.
Може би ти нося късмет. - Но аз ще ти донеса нещастие,
а не мога да го допусна.
Ако ти трябва помощ, ми звънни, или ще умреш.
Непременно.
А ти какво търсиш тук? - Местя се. Унищожихте работата ми.
Нали беше Самотния вълк? - Понякога е по-забавно с глутница.
Прав си. Пази се, Маги.
За малко да забравя. В знак на благодарност, яки ми приятелю,
осигурих превоз до вкъщи на теб и малките ти разбойници.
Погледни. - Какво?
Приеми го като подарък.
Това е за музея. - Всички сме за там.
Повеселихме се, а? - Да, весело беше.
Грижете се за себе си.
ПАРИЖ, ФРАНЦИЯ
Нащрек, нащрек,... стъпвай лек.
Крачки свой мери. Че мъмбо-джъмбо ще те у-мо-ри.
Мъмбо-джъмбо ще те умори. Бумлей, бумлей, бумлей, бум!
За Били! За Били! - За Били! Почивай в мир!
Човече, нуждая се от масаж. - Не гледай мен.
Какво? - Като между приятели...
Какво, де?
Наистина трябва да се научиш да се биеш.
Режисьор САЙМЪН УЕСТ
Сценарий РИЧАРД УЕНК и СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН
Оператор ШЕЛИ ДЖОНСЪН
Музика БРАЯН ТАЙЛЪР
СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН ДЖЕЙСЪН СТЕЙТЪМ
ДЖЕТ ЛИ ДОЛФ ЛУНДГРЕН
ЧЪК НОРИС ТЕРИ КРЮЗ
РАНДИ КУТЮР ЛАЙЪМ ХЕМСУЪРТ
СКОТ АДКИНС Ю НАН
ЖАН-КЛОД ВАН ДАМ БРУС УИЛИС, АРНОЛД ШВАРЦЕНЕГЕР
ЗАМЕНИМИТЕ 2
Превод Nikter