Част от това е легенда,
но поне едно нещо е факт -
когато разбунтувалите се френски граждани унищожили Бастилията,
сред документите открили този тайнствен запис...
"Затворник номер 64389000 - човекът с желязната маска."
Мъртъв ли си вече?
StraightEse
представя:
ЧОВЕКЪТ С ЖЕЛЯЗНАТА МАСКА
Париж - 1662-а година
Арамис!
Портос е...
Съжалявам, скъпи мои. И вие щяхте да му се насладите.
Надарен е като магаре.
- Ти също! - Сериозно?
От толкова време е заспал, че бях забравил.
Добре, сега тръгвайте.
Оставете негово светейшество на мира.
Ще ви доведа утре когато е в по-добро настроение.
Хайде, дами. Вървете!
Стига си се молил и се весели с мен, Арамис!
Духът ми трябва да се повдигне.
Стар съм и съм слаб. Силата ми я няма.
Портос!
- Моля се. - И аз това казах.
Да не си и глух? Знам, че си сляп,
защото не видя циците които ти се мотаеха под носа.
В живота има и по-важни неща
от едни хубави цици.
Сериозно?
Ако можеш да ми кажеш едно нещо,
едно единствено нещо,
което да е по-възвишено
от усещането на закръглено розово зърно между устните ми,
ще ти построя нова катедрала.
- Опрощението. - Опрощението ли?
Прости ми...
Простено ли ми е?
Твоята прошка не е по-сладка от розово зърно.
Не разбираш ли?
Опитвам се да се моля!
Ти винаги се молиш!
Д'Артанян!
Как си, младежо?
Прекъсваш богословски разговор.
- Видях. - Добре дошъл. Седни.
Иска ми се, Арамис, но не мога. Изпраща ме краля.
Желае да те види.
Все още му служиш вярно,
въпреки, че хората хвърлят развалени яйца по герба му.
Д'Артанян, я се погледни!
Ти изглеждаш толкова млад а аз се чувствам толкова стар.
Кралят каза: "Незабавно".
Един за всички, Д'Артанян.
И всички за един.
Някога всички бяхме мускетари.
Чудя се какво ли прави Атос.
Спокойно, Раул.
Все пак си ми син.
Как би могла да ти устои някоя жена?
Кога ще я питаш?
Или днес като пристигнем...
или когато тръгваме.
Когато мисля за това се смущавам.
Това ще помогне ли?
Пръстенът на майка.
Не мога да го взема. Той е твой.
Тя умря като ми даде теб.
Искам да умра като знам, че го носи жената която обича синът ми.
Върви! И се върни с годеница.
Ваше Величество, ще нападнат на зазоряване.
Не, не. Не подценявайте немците.
Войските ще бъдат пресрещнати тук,
така, че ги сменете тук и тук.
Така ще имаме числено превъзходство.
Изпратете тези заповеди.
Ваше Величество!
Жълт пояс.
Като ваши съветници се чувстваме...
...длъжни... - Да, длъжни да ви информираме,
че в Париж има бунтове.
Бунтове ли?
Париж е най-прекрасният град на света.
Защо народът ми да чувства нещо друго
освен гордост и доволство?
Разбира се, Ваше Величество.
Сигурен съм, че са доволни и горди.
Но също така са и гладни.
Ваше Величество, ако вземем част от хранителните припаси на армията...
Отец Арамис!
Отче Арамис, Негово Величество има проблеми
с йезуитите. - С йезуитите ли?
Те обявиха войните на Негово Величество за несправедливи.
Негово Величество трябва да говори с водачът им.
Да, но кой е той?
Никой не може да пази тайна като йезуитите.
Ваше Величество.
Сега сте свещеник, но някога сте бил мускетар.
Както баща ми,
и аз ще ви доверя една важна мисия.
Искам да откриете тайният водач на йезуитите.
И когато го направите,
за Бога и за Франция,
искам да го убиете.
Знам, че това е ужасна молба,
особено за свещеник.
Можете ли да приемете тази мисия
и да я запазите в тайна?
Когато открия самоличността на йезуитският бунтовник,
ще убия и него и човека който ми го посочи.
Веднъж мускетар, завинаги мускетар?
Относно бунтовете...
На пристанището има запаси, нали?
Раздайте тях.
Но, Ваше Величество, тази храна е развалена.
Точно затова не бе изпратена на армията.
Значи трябва да побързате.
Каква превъзходна идея, Ваше Величество.
Виж как е ушита!
Не е ли великолепна?
Не колкото теб.
Кой е това?
Раул, синът на Атос.
Франсоа, ти може и да харесваш млади войници,
но аз предпочитам красавиците до тях.
Казва се Кристин.
Ваше Величество?
Какво има сега, Д'Артанян?
Да не би от небето да валят убийци?
Не са ми ясни плановете за преследването на прасето.
Виж лицата на тези хора.
Как ти се възхищават и се страхуват от теб.
Докато ти ме защитаваш,
кой във Франция би бил толкова глупав, че да се опита да ме нарани?
Острието на глупака може да е по-остро от мозъка му.
Да поиграем една игра.
Да се престорим, че аз съм краля
а ти си капитан на мускетарите.
Представи си, че волята ми е закон
и, че желанието ми е да се забавлявам на това парти.
Ти също.
Дами!
Кристин... откакто пристигнах...
- Господине? Госпожице? - Не, благодаря.
Капитане, мога ли да ви представя Кристин Белфорт.
Д'Артанян е най-добрият приятел на баща ми.
За мен е чест, че си
подкрепил молбата ми да се присъединя към мускетарите.
Честа е моя.
Един за всички...
И всички за един.
Обичам те.
И аз те обичам, Раул.
Никога няма да съм богат, но ти винаги ще имаш сърцето ми.
Значи съм по-богата от краля.
Искам да ти дам нещо което е принадлежало на майка ми...
Предлагаме ви състезание за сръчност и бързина.
Вижте еднорогът ни!
Който хване еднорога
ще спечели съкровището му.
А сега заповядвам на всички ви да преследвате!
Медальонът ще е твой!
Вие сте Кристин, нали? Не мислех, че е възможно,
но вълнението около преследването ви е направило още по-красива.
Сир,... благодаря ви.
Изчервихте се.
Не искате ли кралят ви да смята, че сте красива?
Не, сир! Искам да кажа... да... Разбира се, сир!
- Имам предвид, вие сте... - Всичко е наред.
Разбирам, че не сте свикнала с тази обстановка.
Но това е положение което можем да оправим.
От вас би станало прекрасна придворна дама.
Негово Величество е... много... много мил.
Но аз съм сгодена за Раул - или поне ще бъда когато ме помоли.
Бихте предпочела войник
който още не ви е предложил
пред крал?
Мога да се доверя само на сърцето си.
Но доколко вярно ви е сърцето?
Почакай, Кристин!
Нахранете народа си!
Йезуити!
Доведи ми генерала!
Нейно Величество иска да говори с вас.
Ваше Величество?
Разбрах, че днес сте спасил животът на синът ми.
Бог ни се усмихна, Ваше Величество.
И не сте ранен?
- Не, милейди. - Това е хубаво.
Капитане?
Раул, синът на Атос,
е оттеглил молбата си да се присъедини към мускетарите.
Имаш напредък.
Толкова време мина!
Така е, приятелю.
По какъв случай си тук?
Както каза, мина доста време.
Посещението на великият Д'Артанян заслужава най-доброто вино.
Щом великият Атос предлага,
значи великият Д'Артанян трябва да пие.
Съжалявам, че не съм минавал да те видя наскоро, приятелю.
Начело си на кралската стража? Сигурно си доста зает.
Особено с този крал.
И все пак би трябвало да ти идвам на гости по-често.
Аз принадлежа към миналото
когато големите мъже носеха униформи.
Поне имаш време да
се упражняваш с цигулката. - И да се само съжалявам.
Синът ми порасна. Предложи на прекрасно момиче.
Искаше да се присъедини към мускетарите. Прави същите грешки като мен.
Сега за живота който винаги съм искал за него -
той напуска дома. - Атос, аз...
Празнувал си цяла нощ!
Раул, виж кой е ни е дошъл на гости.
Какво има?
Не мога да рискувам да я направя вдовица,
веднага след като я направя съпруга.
Бях извикан в полка си.
Но в това няма смисъл!
Ти вече служи на фронта.
Случило ли се е нещо?
Извикан ли е някой друг?
Мисля, че кралят е хвърлил око на Кристин.
Така е, кралят я забеляза, но това няма нищо общо с...
Всичко е свързано. Кралят е куче!
И е страхливец!
Но аз не съм. Така, че ще отида.
Кралят има ли проблем с намирането на жени?
Служих на баща му.
И докато се пенсионирах, служих на него.
А сега, за да прелъсти жена
която няма да значи нищо за него щом преспи с нея,
ще изложи на опасност животът на синът ми?
Знаел си, че това ще се случи!
Затова дойде!
- Познавам характерът ти... - И дойде да ме спреш ли?
Дойдох, за да ти вдъхна надежда!
Лично ще говоря с краля.
Все още вярвам,
че може да стане кралят който всички искаме да бъде.
Ти не знаеш какво е да имаш син.
Да целуваш косите му и да го гледаш как расте.
Да, бащинството е благословия. Мога само да си го представям.
Никога не съм познавал по-добър човек от теб,
но ако кралят нарани синът ми само, за да си вземе любовница,
то тогава този крал ще стане мой враг!
Както и всеки човек който застане между него и мен!
Значи трябва да побързам,
защото ценя синът ти...
така както ценя теб.
Пазете портата!
Капитане! Хората говорят,
че храната която кралят заповяда да раздадем е развалена.
Нападат мускетарите из целият град.
Поемете портата!
- Да стреляме ли по тях. - Не! Затворете портите!
Не стреляйте!
Това е Д'Артанян!
Граждани на Париж, изслушайте ме.
- Аз съм един от вас. - Гладуваме!
Дадоха ни боклук който не става и за плъховете!
Слушайте ме!
Моля ви да ме изслушате.
Прави сте - гнила е.
Лично ще говоря с краля.
Имате думата ми.
И ще освободите тези хора,
защото те служат на Франция... и на вас.
Луи, беше прав!
Една жена не знае какво е любов
докато не познае любовта на краля.
Гладен съм.
Ще донеса храна.
Обичам да ям сам.
И между другото, утре си тръгваш.
Тези коридори са правени за безопасността на краля
а не, за да ме плашиш до смърт.
Дойдох точно заради безопасността ви.
Знам за бунтовете.
Народът иска да ви обича,
но ядат развалена храна а понякога и никаква.
Развалена храна ли?
Ще се занимая с това.
Има и още един въпрос
от личностен характер, Ваше Величество...
Вие сте обграден от хубави жени.
Обичате ли някоя от тях?
Доста често.
И те ли ви обичат?
Как разбирате, когато жена интимничи с вас,
че е заради вас а не заради короната?
Да не мислиш, че във връзките ми няма чувства?
Мисля, че е възможно един мъж
да обича една жена през целият си живот
и да се чувства добре.
Може би си прав.
Може би доскоро не съм срещал жена със сърце като моето.
Да не би това да е Кристин?
Д'Артанян, страхувам се, че ме следиш прекалено отблизо.
Изпратихте ли Раул на война, за да можете да я преследвате?
Да не поставяте честа ми под въпрос?
Не, не поставям честа ви под въпрос.
Грижа се за вас.
Раул скоро ще се върне.
Имате думата ми.
Благодаря ви, Ваше Величество.
Аз съм млад крал,...
но съм крал.
Тогава бъдете добър крал, Ваше Величество.
Ти си новият главен съветник.
Екзекутирай го за дето е раздавал развалена храна.
И следващият път когато се разбунтуват - застреляйте ги.
Занесете това на кралските вестоносци.
Ей сега ще ти донеса вода, майко.
"Негово Величество със съжаление ви съобщава,
че Раул, син на Атос,
е бил убит."
Сър, пристигна доклада.
Атос знае ли за това?
Атос, приятелю...
Спри, предателю!
Атос, изслушай ме!
Топовете са убили Раул!
Не прибавяй и собствената си смърт към тази трагедия.
Умолявам те!
Назад! Назад!
Ти си предателят.
Прегледайте ранения.
Харесва ли ти новият ти апартамент?
Сир, когато ме повикахте след новината за смъртта на Раул,
дойдох, за да ви помоля за помощ.
Няма как да изхранвам семейството си.
Баща ми е мъртъв а майка ми...
...има заболяване на белите дробове.
И сестра ви има същите признаци.
Лекарят ми ги прегледа и двете и е оптимист.
Ще се възстановяват в провинцията.
Ваше Величество...
Знам, че днес за вас...
земята се е завъртяла повече от един път.
Сигурно още усещате как се върти.
Нека вечеряме в тишина и да се опитаме да не я прекъсваме.
Изслушайте ме!
Изгубила сте някой който е бил скъп на сърцето ви.
А аз не желая да гледам как се опитвате да превърнете сърцето си в камък.
Искам да ви помоля само за едно:
Каквото и да почувствате тази нощ,
споделете го с мен.
За доброто здраве.
Толкова си красива.
Не мога да направя това.
Надявам се, че знаеш, че короната не е единственото нещо което може
да бъде обичано в мен.
От всички чудеса които съм виждал,
никое не е било красиво като теб.
Арамис! Това да не е пътят към ада?
Може и да сме тръгнали към ада, но не и този път.
Гробница!
В гробница ли сме?
Съжалявам за потайността, но е необходима.
Моля, седнете.
Когато бяхме млади и видехме несправедливост, се борехме с нея.
Някои проблеми не могат да бъдат решени с меч.
Но някои не могат да бъдат уредени без него!
Ето какъв е проблемът.
Йезуитите са против войните на Луи
и ширещият се глад.
Затова Луи ми заповяда
да открия самоличността на йезуитския водач.
И да го убия.
Нека тайнственият водач да се тревожи за това!
Проблемът е,...
...че това съм аз.
Аз съм водачът на ордена на йезуитите.
Какво предлагаш да направим?
Да сменим краля.
- Не мога да слушам това. - Не може да бъде направено.
Може! Знам как!
Аз съм с теб.
Аз също.
Не!
Имам нужда от теб.
Всички за един и един за всички.
Не мога да предам краля си! Заклел съм се!
Когато кралят е безчестен си освободен от обета си.
Обетът си е обет точно защото не може да бъде нарушаван!
Защо го спазваш, Д'Артанян?
Защо?
Ние се биехме беше по-велико от краля, чинът или наградата.
Ти за какво се биеш сега?
Бия се заради вярата, че всеки човек може да бъде по-добър. Дори и Луи.
Какъвто и да е планът, аз съм с теб.
Следващият път когато се срещнем, един от нас ще умре.
Чакай!
Дори да не бях свещеник,
щях да забележа, че на сърцето ти лежи някакъв товар
и, че ти е трудно да го носиш сам.
Не мога да предам краля си.
Ще го защитавам с цената на живота си.
Тогава нека Бог бъде с теб.
Защото никой от нас няма да е.
Разбрах, че при мускетарската порта е имало инцидент
с човек дошъл с намерението да ме убие.
Да не би политиката ни вече
да е да освобождаваме убийците, Д'Артанян?
Той искаше да убие собствената си болка.
Синът му е мъртъв.
Не мога да се сетя за нищо по-лошо.
- Ами това да загубиш краля си? - Това зависи от краля.
Когато станах мускетар
ми казаха, че всеки път когато вадя меча си,
трябва да мисля не за този когото убивам,
а за този който оставям жив.
Знаете ли кой ми каза това?
Атос. Ако той стане наш враг
трябва да се запитаме защо.
Атос го няма.
Портос и Арамис също са изчезнали.
Ти ги познаваш по-добре от когото и да било.
Те заплаха ли са за мен?
Ако са заплаха няма защо да ги търсим.
Те ще ни намерят.
Не и ако ти ги намериш първи.
Кой е това?
Казва, че е заместник.
Говорите ли френски?
Казва, че свещеникът изповядва веднъж месечно.
Този който идва обикновено е прекалено болен, за да се движи.
Днес е денят ми за изповед.
Съжалявам. Никога досега не сте ме виждал.
Сигурно сте шокиран.
Аз съм приятел.
Тук съм, за да ви помогна.
Какво правите?
Това е бягството ви.
Кой е този?
Това си ти.
Каза, че умрял
докато отслужвал литургията.
Как е могъл просто да умре?
Каза, че затворникът имал треска също както предишният свещеник.
Чума ли? Докарали са тук чума?
Разкарай го оттук! Разкарай го оттук!
Няма последен ритуал! Махай се!
Можем да му махнем маската и да видим кой е бил.
Никой няма да разбере.
Казва да го изгорим или всички ще се разболеем.
Прав е!
Не ме докосвай!
Изчезвай!
Назад! Този е чумав.
По-бързо!
По-бързо, по-бързо, по-бързо!
Махай се! По-бързо!
Боже мой!
Йезуити. От моите са.
Ето...
Пийни.
Всичко е наред.
Чаках 6 години,
за да задам един въпрос.
Защо ми сториха това?
Не знаете ли?
Какво си спомняте?
Живеех в провинцията.
Имах пазачи.
Стара жена и свещеник.
Но не и приятели.
Отведоха ме в затвора.
- Кой? - Човек облечен в черно.
Не видях лицето му,...
но той ме заведе в затвора
и ми сложи маската.
И не знаете защо?
В продължение на дни крещях: "Какво съм направил?"
След това разбрах, че в лицето ми има нещо
което трябва да бъде скрито.
Но не разбрах какво.
Как се казвате?
Старата жена ме наричаше... Филип.
Тези хора ще ви почистят. Няма да ви наранят.
Благодаря.
Благодаря за добрината.
Защо си толкова мрачен?
Очаквах действия.
Нямаше убийства, нямаше бой.
Бях безполезен.
Портос, писна ми от това държание.
Заобиколен си от красота, интриги, опасности.
Какво повече може да иска човек?
Огледай се.
Червеношийките пеят, гълъбите гукат...
Не можеш ли да чуеш песента им?
Има храна, но Луи я изпраща на армията.
Нямам апетит.
Дори и жените вече не ме интересуват.
Кажи довиждане на Портос.
Той изчезва.
Кой е той?
Търсиш факти вместо да видиш истината.
Не си ми свещеник!
А дори и да си имах такъв нямаше да си ти!
Това беше горчиво.
Загуби Раул а после и Д'Артанян,
който ти беше като брат а сега го мразиш.
Какво ти дава право да ме съдиш?
Да не си по-свят от всички останали?
Да, и съм по-умен от останалите.
Портос, какво има?
Камъни в бъбреците.
Боли ме като пикая.
Боли и като сера.
Аз съм просто дебел старец който няма защо да живее.
Ще се обеся
веднага щом изтрезнея.
Хайде!
Арамис! Готов е!
Най-голямата мистерия на живота...
е кои сме наистина.
Да.
Ще ти кажа тайната която са крили от теб.
Всичко е започна в нощта в която се е родил крал Луи.
Д'Артанян, Атос и аз вечеряхме.
Д'Артанян беше пиян...
единственият път когато съм го виждал в такова състояние.
Аз бях на пост.
Бях извикан при задната врата на двореца.
Личният свещеник на кралицата ми даде едно бебе.
Разбираш ли нещо, Атос?
Кралицата роди близнаци.
Детето което взех беше по-малкият.
Още едно!
Има още едно.
Кралят разбра, че има двама наследници.
Беше виждал братя да разкъсват на две кралства
и затова реши, че единият трябва да изчезне. Ти, Филип!
Заповяда истинската ти самоличност да се крие от теб.
На смъртното си ложе той разкри истината на Луи
и майка ти.
Бяха и казали, че си умрял при раждането.
Тя се обвиняваше, че е повярвала.
Поиска да се възстановят Правата ти по рождение.
Но сега вече Луи беше крал.
Страхуваше се да те убие,
защото правата му над властта
лежаха върху светостта на кралската кръв.
Измисли начин
да те задържи завинаги скрит.
Заради страната ми и заради кралят ми...
донесох мир с цената на живота ти
и душата ми.
Някой ден... ще те помоля за прошка.
Но не и докато не възстановя това което ти принадлежи.
Да го възстановиш ли?
Ще сменим Луи с Филип.
Това ли е планът ти?
Да сменим единият с другия?
Това е нелепо!
С какво си мислеше, че сме се захванали?
Революция. Открита война.
Кръв по улиците.
Поне ще е някаква промяна.
Физическата прилика е само началото. Луи е високомерен и има маниери...
Които могат да бъдат усвоени!
Ами приближените му?
Мислиш ли, че не съм обмислил всичко?
А помислил ли си, че рискуваш не само нашите животи,
ами и този на Филип?
И той като нас има избор.
Какво ще кажеш, Филип?
Всички тези години в затвора за нищо ли са били?
Или са ти дали сила неприсъща на обикновените хора?
Имаш шанса да си крал,
ако имаш смелостта да приемеш този шанс.
Имаш ли смелостта, Филип?
Имаш ли?
Аз... Аз...
Имаш ли?
Ваше Величество!
Пристигна една кутия с инструкциите,
че съдържанието й е само за вашите очи.
Отнеси го на майка ми.
Синът ми!
Моля те... прости ми.
Никога няма да мога да оправя нещата.
Милейди...
Не... Не...
Ако ни види някой...
ще умрем.
Ако не те целуна ще умра.
Не мога да понеса да те гледам как плачеш.
Моля те...
Кажи ми какво има.
Знам, че да те обичам е предателство срещу Франция.
Но да не те обичам е предателство срещу сърцето ми.
Значи и двамата ще умрем като предатели, Д'Артанян.
Още вино!
Още вино.
Как е той?
Изтощен. Имаше дълъг ден.
- Арамис... - Още вино!
Трябва да обмислиш плана отново. Филип е като дете.
- Не може да е готов... - Можеш да го направиш!
- Не! - Да!
- След година, може би две... - Три седмици!
Три седмици ли?!
Кралят ще прави бал с маски.
Много хора и всичките със скрити лица.
Това е идеалната възможност. Трябва да действаме!
Филип може да бъде разкрит по всяко време.
Още вино! Къде са всички?
Не! Няма смисъл.
Мечът ми е счупен.
Всичко ще е наред.
Просто ти трябва време докато започнеш.
- Аз мога да изправя меча ти. - Не, мъртъв е.
Мъртъв е! Безполезен съм!
Безполезен...
Три седмици, за да научи всичко което трябва да знае?
16 години е бил обучаван като джентълмен.
И още 6 е живял зад маска!
Сега разбра, че този който би трябвало да го обича
го е захвърлил в самотата и болката.
Грижа те е за него. Това е добре.
Не си играй на Бог с мен, Арамис!
Какво прави Портос?
Както изглежда - влиза гол в плевнята.
Но какво прави?
Мисля, че ще се беси. Заплаши да го направи.
Да се обеси ли?!
Знак от Бог...
Ако Портос е решил да сложи край на живота си,
ще намери как да го направи.
Сбогом, жесток свят.
На добър път на безполезния Портос.
- Какво беше това? - Срязах гредата.
Аз съм гений а не инженер.
Арамис! Ти си направил това, нали!
Знаел си, че ще се обеся и си прерязал гредата!
- Признай си! - Разбира се, че знаех.
От месеци си подтиснат.
Сега вече можеш да спреш да притесняваш всички останали и да бъдеш полезен!
- Ами... добре. - Облечи нещо!
Носех маската толкова дълго, че без нея не се чувствам в безопасност.
Ще поседя при теб.
И аз не мога да спя.
Шест години бях в затвора.
Вие ме освободихте.
Сега искате да вляза в друг затвор.
Дворецът едва ли може да бъде наречен затвор.
Виждате ли фермерките които работят там?
Виждате ли тази която държи агнето?
Цял живот бих отглеждал агнета с нея.
Предлагаме ти шанс да станеш крал.
Не, предлагате ми шанс да се престоря на крал!
Крал който мразите!
Не всички го мразят.
Така ли?
Защо да заставам на неговото място?
Няма да го направя докато не ми дадете причина, няма да го направя.
Не мога.
Независимо дали ни харесва или не, всички сме божии инструменти.
Всичко което можем да направим е да продължаваме да вярваме.
Макар, че понякога е трудно.
Всички ние се провалихме с вярата, Арамис.
Затова трябва да ядем, пием и да правим любов. За да живеем.
Като крал, можеш да имаш хиляди жени.
Портос! Изпусна смисълът!
Какъв смисъл?
Филип е прав.
Не сме му дали причина, за да направи това за което го молим.
Разбирам твоята причина, Атос.
Така ли?
Портос ми разказа за синът ти.
Мислиш ли, че съм тук заради това?
Да, Раул е моята причина, но не и по начина по който си мислиш.
Някога всички вярвахме
че служим на нещо по-велико от самите нас.
Арамис има вярата си.
Портос - страстта към живота.
Д'Артанян - предаността си.
А аз имах Раул.
Но всички имахме една обща мечта -
че някой ден ще можем да служим на крал
достоен за трона.
За това мечтаехме,
за това проливахме кръвта си
и това чакаме цял живот.
Научих Раул да вярван в тази мечта.
Сега синът ми е мъртъв.
Така, че съм тук, за да разбера дали животът му е минал напразно.
И единственият който може да отговори на този въпрос си ти.
Ако се провалим
вероятно ще...
За мен ще е чест да умра до теб.
И до теб.
Това пристигна за вас.
"Скъпа моя Кристин,
отделяйки се от теб
аз смених рая с ада.
Отивам защото мога да те обичам само ако съм достоен.
В мен ти създаде нуждата да бъда по-добър човек.
Ако трябва ще мина през Рая и Ада
за да те обичам така както трябва да бъдеш обичана.
Помни това и не се обвинявай.
Вечно твой, Раул."
Какво има?
Получих писмо от Раул.
Изпратил го е в двореца,
знаейки, че може да умре
и, че ще съм тук.
Откъде е можел да знае това?
Не мога да си представя какво си е мислел.
Беше безразсъден.
Предложих му място далеч от битките,
но той тръгна против желанията ми.
Прощава ми за всичко което е знаел, че ще направя.
Но как бих могла да си простя аз?
Да си простиш ли?
Обичах го, Луи.
И още го обичам.
Все още...
И преструвайки се, че обичам теб извърших нещо ужасно.
Преструвала си се?!
Извърших грях срещу любовта и Бог,
за да потърся милостта ти,
която ти не би проявил без да съгреша.
Ще горя в Ада. Ти също.
Не. Не, не.
Не, любов моя.
Ти ще гориш в ада,
но не и аз,
защото аз съм крал, предопределен от Бога.
Хайде! Трябва да тръгваме.
- Вземи ми чантата. - Къде отиваш?
В Париж. Има още работа за вършене. Няма да ме има няколко дена.
Увери се, че всичко е готово когато се върна.
Искаш да извърша невъзможното? При това да го извърша сам?
Предлагам ти перфектното решение - революция без проливане на кръв.
И без предателство защото той също е син на краля.
Не мога да го подготвя навреме!
Спешността не зависи от мен.
Вместо да раздаде храна,
Луи е наредил бунтовниците да бъдат избивани.
Представи си какво ще стане
когато гладуващите чуят за този бал.
Това не е заради мен, Атос.
Това е за всичко което бяхме някога...
и можем да бъдем отново.
Благодаря ви, отче.
Балът е утре вечер.
Луи не е щастлив с любовницата си
и има нужда от веселба.
Шивачите ми ще трябва да работят цяла нощ!
Оседлай коня ми!
Бордеят е затворен за през нощта.
Всички освен дамите да излизат!
Затворен ли? Дойдохме...
Отидете някъде другаде.
Вън! Вън!
Дами, трябва да довършите дрехите които ми шиете.
Ще тръгнем и ще вземем парите ти с нас!
Хайде, старче!
Старче ли? Опитвате се да ме ограбите защото ме мислите за стар ли?
Виж дали ще можеш да обереш някой с пистолет заврян отзад!
Вън! Всички вън!
Вън! Изчезвайте!
Портос, уших ти това.
Обичам Париж! Обичам живота!
Обичам и вас, дами!
А сега всички на работа. Освен теб!
Ела!
Не, почакай.
При краля е ето така.
Слугите са докосвали чашата
така, че кралят я докосва възможно най-малко.
Отново...
Съжалявам.
Не, не съжалявай!
Когато си крал няма грешки.
И никога не се извиняваш.
На кралят не му пука за нищо и за никой.
Такъв крал ли искаш да бъда?
Или казваш това защото синът ти е мъртъв?
Прости ми. Не исках...
Не ти се сърдя. Разбираш ли?
Добре. Разбира се, че искаме да си добър крал,
но първо трябва да смениш Луи който е, студен и жесток.
Очите му показват, че се интересува само от себе си.
Твоите очи питат прекалено много.
Не трябва да ти пука за мен.
Не трябва да ти пука за...
Не трябва да питаш за синът ми.
Благослови ме, отче, защото съгреших.
Аз също.
Ваше Величество.
Дойдох да ви попитам дали вярвате,
че точно както една лъжа може да унищожи живот,
една истина може да оправи нещата?
Всеки ден се моля за такова чудо.
А аз всеки ден се моля за прошка.
Но сега знам, че тази прошка първо трябва да дойде от вас
и след това от Бог.
Аз бях човекът който отдели синът ви от вас.
А аз никога не събрах достатъчно смелост, за да разкрия истината.
Отгледах син който унищожава животи
вместо да ги спасява.
И не успях да спася сина си
който умря зад желязна маска.
Не! Тази маска бе измислена от Луи.
Сега имаме шанс да направим чудо-
да свалим всички маски завинаги.
Това са твоите стаи.
По този коридор, нагоре по стълбите,
или през този проход,
са стаите на любовницата ти Кристин.
А тези стаи чии са?
На майка ти.
На майка ми...?
Смени конете!
Почистете всичко!
Веднага!
Запомни, Филип: Благородството идва от сърцето.
Прави любов сякаш не ти пука. Пърди когато си поискаш.
Дръж чашата с два пръста.
Ако се затрудниш просто кажи: "Продължете".
На сутринта,
заповядай да ни извикат в двореца като съветници.
Д'Артанян наблюдава всичко!
Ще ни трябва късмет.
Сами ще си направим късмета! Ако Филип издържи.
Спокойно, Филип! Добре се справяш.
Брат ми!
Какво има, Ваше Величество?
Нищо. Продължавай.
Видя ли това?
Какво да видя, Ваше Величество?
Маска! Видях маска!
Балната зала е пълна с маски, Ваше Величество.
Ваше Величество?
Продължавайте.
Към коридора.
Ваше Величество! Ваше Величество!
Това е денят на страшния съд.
Не изглеждай толкова стреснато, Филип.
Защо ме наричаш Филип?
Имаме подарък за теб.
Не!
Д'Артанян пази отпред.
Да се върнем там откъдето дойдохме.
Време е да тръгваме, Ваше Величество.
Добре.
Знаеш пътя.
Имаш сърцето на крал.
Продължете.
Ваше Величество?
Кралицата Майка!
Бог да благослови Краля и Кралицата Майка!
Сега ще се оттегля.
Изчакай два танца,
след това се оттегли в стаята си
и прекарай нощта в безопасност.
Имаме да говорим за много неща.
И целият живот е пред нас, за да го направим.
Лека нощ...
Майко.
Лека нощ...
синко.
Утре.
Кога се върна краля?
Преди малко, капитане.
Убиец.
Убиец!
Написах писмо до фронт подпечатано с твоя печат.
Поисках да разбера защо генералът е пренебрегнал заповедта
да пази Раул от опасността.
Той ми отговори:
"Но, Ваше Величество,!
Вие с писмо ми заповядахте да го поставя
начело на нападението
пред топовете."
Ти си убил Раул!
Пуснете я! Наранявате я!
С каквото и да съм ви обидил, ще го компенсирам.
Заведете я в стаята й.
Разпръсни мускетарите! Пазете всички проходи!
Продължете.
Имаме извънредно положение, Ваше Величество.
Трябва да ви помоля да дойдете с мен.
Не сега. Балът... Гостите ми...
Настоявам... Ваше Величество.
Да, несъмнено.
- Вдигнали са тревога! - Ще се опитат да ни отрежат пътя.
Аз съм Портос!
Бия се за краля!
Внимавай!
Хайде! Портос!
Хайде!
Спрете ги преди да са стигнали реката!
Отзови ги!
Този човек... е самозванец.
Това е самозванецът.
Отзови ги.
Качвайте се в лодката, Ваше Величество.
Отворете портата!
Отворете портата.
Съжалявам, провалих ви.
Ние те провалихме.
Стойте!
Вие взимате моят крал...
аз ще взема вашият.
Хванете го! Хванете го!
Хванете самозванеца!
- Хванете го! - Сир!
Хванете го!
Дръжте го!
Казаха ми, че този самозванец е мъртъв.
Знаел сте?
Знаел сте, че има човек който толкова прилича на вас?
Той ми е брат.
- Брат ли? - Мой близнак.
Моята кръв.
Която, между другото го опази жив досега.
Луи! Моля те!
И ти ли беше част от това, майко?
Той ти е брат. Обичам и двама ви!
Любовта ти не значи нищо за никой от нас!
За мен значи нещо.
Ваше Величество, изслушайте ме.
Досега никога не съм искал нищо за себе си.
Сега ви моля - пощадете живота на този човек.
Нямаш право да искаш това!
Ваше Величество...
през всеки ден от живота ви
съм ви пазил.
Проливах кръвта си за вас.
Всеки ден се молих
да видя как ставате по-велик.
Покажете ми какво са изкупили вярата и кръвта ми.
Проявете милост.
Заставаш на страната на този предател?
На най-лошият - собствения ми брат, който се опита да ми причини това?
Ами това което сте му причинил вие?
За един момент...
си помислих, че сте станал кралят
какъвто винаги съм се надявал да бъдете.
Моля ви...
Може ли да говоря?
Умолявам ви да ме убиете.
Освобождавам ви от всякакъв грях относно това да отнемете живота ми.
Всъщност се моля на Бог да ви възнагради за милостта.
Но, моля ви... недейте...
умолявам ви...
не ме връщайте в затвора в който живях толкова дълго време.
Д'Артанян, ти ще заловиш Портос, Атос и Арамис
и ще ми донесеш главите им.
Иначе ще взема твоята.
Колкото до теб, братко,
ти ще се върнеш в затвора,
и в маската която толкова мразиш.
Носи я докато я заобичаш.
И умри с нея!
Били са двама?
Не един ами двама?
Не можех да ти кажа.
Теглото ти беше достатъчно.
Винаги съм те обичал.
Независимо какво се случи,
моля се да запомниш това.
Стаята на Кристин.
Къде е тя?
Отърви се от това.
Къде ме водите?
Не!
Къде ме водите? Къде ме водите?
Моля ви, не! Не!
Направих каквото заповядахте, Ваше Величество.
Наблюдавайте Д'Артанян като се върне.
И когато отново тръгне ми кажете.
Ваше Величество.
Надолу няма нищо.
Добре, насам.
Филип е преместен в най-долната тъмница на Бастилията.
В полунощ ще забавя смяната на стражите с 10 минути.
Един за всички и всички за един, Д'Артанян.
Това е капан, но нямаме избор.
Ако Филип е в Бастилията и ние ще отидем там.
Предпочитам да умра покрит с кръв
отколкото като старец лежащ в собствената си пикоч.
Старите ни униформи. От нашите славни дни.
Пазех ги,...
за да ни погребат с тях.
Така ще бъде!
Отворете. Водим затворник.
Отведете го на ниво три.
Капитанът ще погледне документите.
Стана!
Това е затвор.
Проблемът ще е когато тръгнем да излизаме.
Полунощ. Имаме 10 минути.
Там долу.
Това ли търсите?
Ключът!
Не!
Помниш ли това?
Не тъжи.
И без това не е останало нищо от него.
Знаех си, че ще дойдете за мен!
Страхувахме се, че маската ще те сломи.
Аз нося маската а не тя мен.
- Дворът е блокиран. - Лъже!
- Тук е, за да ни залови. - Уверете се сами.
С радост бих понесъл
всичко което си изстрадал,
за да те предпазя.
Д'Артанян е прав. Дворът е пълен с войници!
Натам!
Вървете докато стигнете реката.
- Ще разберат, че си ни помогнал. - Това няма значение. Вървете!
Огън!
В капан сме!
Хванете ги!
Пощадете живота им ако можете.
Страхливци! 20 човека бягат от четирима!
Никой няма смелостта да се бие с капитана.
Не ти се сърдя.
Знам, че ти ме доведе при тях.
Остави меча
и няма да те накажа.
Ще можеш да се оттеглиш.
Ще екзекутирам приятелите ти бързо
ако се предадеш сега.
Трябва да приемеш предложението му.
Ние и без това сме мъртви.
Той е прав, Д'Артанян.
Чакай!
Предайте ме на Луи в замяна на животите си.
Направихте каквото можете.
Моля ви, пуснете ме.
Не.
Не мога да го направя.
Дори и да предам краля си,
не бих могъл да предам...
сина си.
Синът ти ли?
Обичах майка ти.
И още я обичам.
Ти си мой син.
Не съм знаел, че съществуваш.
И до този момент никога не съм се чувствал...
горд като баща.
Те са млади мускетари.
Отгледани са с легендите за нас.
Уважават ни!
- Това си е предимство. - Да. Защо не ги нападнем?
Аз съм обучавал тези мъже.
Ще се бият до смърт.
Но ако трябва да умрем...
ако трябва да умрем,
нека бъде така.
Един за всички...
Всички за един.
Стреляйте!
Забележителна храброст!
Застреляйте ги!
Огън!
Махни се от мен!
Той е... твой брат.
Брат ли?
Излезте всички! Заклели сте се да пазите мълчание.
Махнете това от мен!
Прости ми.
През целият си живот...
това... това е смъртта
която съм искал.
Всички за един...
И един за...
Ти беше този с маската.
През целият си живот...
всичко което съм искал да бъда е да съм
като него.
Заловихме затворника.
Не, аз съм кр...!
Пъхнете този луд човек
някъде където никой няма да чуе брътвежите му.
Нека бъде хранен от глухоням,
но да го хранят добре.
Нека намери изкупление
понасяйки болките които причиняваше на другите.
Отведете го!
Аз съм Луи! Аз съм Луи!
Ами те?
Те са мои кралски съветници и истински приятели.
Той беше най-добрият от нас.
След всичко което направи
трябва да те помоля за още една услуга.
Позволи ми да те обичам както син обича баща.
И моля те, живей за едно нещо:
Да ме обичаш като свой син.
Мускетари, поздрав!
Един за всички, всички за един!
Затворникът с желязната маска никога не бе открит.
Говори се, че е получил амнистия от краля
и е живял спокойно в провинцията,
често посещаван от кралицата.
Кралят познат като Луи XIV-ти,
донесъл на народа си храна, просперитет и мир.
Той е запомнен като най-великият владетел
в историята на нацията си.
превод: StraightEse
BULGARIA TEXT '2004