Три милиарда човешки живота бяха отнети на 29.08.1997 г.
Преживелите ядрения огън нарекоха войната "Страшния съд".
Но тях ги чакаше нов кошмар:
Войната срещу машините.
Главният компютър Скайнет
изпрати два терминатора в миналото.
Мисията им: Да убият водача на човешката съпротива.
Джон Конър. Моят син.
Първият терминатор атакува мен
през 1984 г., преди раждането на Джон.
Той се провали.
Целта на втория беше Джон, още като малко дете.
Както и преди, Съпротивата изпрати един самотен воин.
Пазител за Джон.
Въпросът бе кой ще пристигне първи.
ТЕРМИНАТОР 2: СТРАШНИЯТ СЪД
Искам дрехите, ботушите и мотора ти.
Забрави да кажеш "моля".
Вземи ги.
Не може да му взимаш мотора, синко.
Слизай, преди да съм те свалил.
Не се приближавай!
31D, получавам код 6
на моста на 6-та улица.
Има електрически смущения.
Прието, 31D.
Търсене: Конър, Джон
Досие: Взлом, обир, вандализъм
Майка: Конър, С. Баща: Неизвестен
Настойници: Войт, Тод и Джанел Алмонд авеню 19828
Джон, влез вътре и почисти тази кочина.
Много са строги, а?
Писна ми от това хлапе.
Вече даже не отговаря.
Раздвижи се и ми помогни.
Тод? - Какво?
Не си е чистил стаята цял месец.
А, спешен случай. Заемам се веднага.
Джон, докарай си задника вътре и слушай майка си!
Тя не ми е майка, Тод!
Следващият пациент е интересен. Следя случая й от години.
29-годишна жена.
Силно шизофренично разстройство.
Депресия, страхова невроза, мания за преследване.
Причината за страховете й е уникална.
Имало някаква машина, наречена "терминатор",
приличаща на човек, естествено, изпратена от бъдещето да я убие.
Много оригинално.
А бащата на детето й бил войник,
изпратен да я защитава.
И той бил от бъдещето. От 2029 г.
Ако не ме лъже паметта.
Стигнахме.
Добро утро, Сара.
Добро утро, д-р Силбърман. Как е коляното?
Добре.
Тя ми забоде химикал в коляното преди няколко седмици.
Има и няколко опита за бягство.
Да продължим нататък.
Не обичам пациентите да рушат стаите си.
Дайте й "Торазин". - Веднага, д-р Силбърман.
Време е за лекарствата, Конър.
Ти ги изпий.
Бъди добра. Имаш преглед днес.
Няма да ги изпия.
Не искам проблеми. - Че кой иска?
Зашемети я.
Последна възможност.
Сладки сънища.
Вие ли сте настойника на Джон Конър?
Какво е направил този път?
Може ли да говоря с него?
Да, ако беше тук.
Отпраши нанякъде с мотора си.
Имате ли негова снимка?
Да, изчакайте.
Ще ми кажете ли какво е станало?
Искам да му задам няколко въпроса.
Симпатично момче.
Може ли да я задържа? - Разбира се.
Един мъж също го търсеше.
Грамаден тип с мотор. Това има ли някаква връзка?
Не, не се безпокойте.
Благодаря за сътрудничеството.
Сложете откраднатата карта.
ПИН код.
Побързай!
Хайде.
Добре! ПИН код...
От кого го научи? - От майка ми.
Истинската ми майка.
Изтегляне З00 долара. Хайде, давай...
Стана!
Лесни пари!
Фасулска работа!
Това ли е тя? - Да.
Готина мацка. - Пълна откачалка.
Затова е в лудницата "Пескадеро".
Опитала да взриви компютърния завод,
но я простреляли и арестували.
Пълно хахо.
Да похарчим малко пари.
Сара.
Сара, събуди се.
Кайл?
Ти си мъртъв.
Къде е сина ни?
Отнеха ми го.
Сега той е мишената. - Знам.
Трябва да го защитиш.
Знам.
И как точно да го направя?
Той даже не ми вярва вече.
Отчуждил се е.
Ти си силна, Сара.
По-силна, отколкото си мислиш.
Ставай, войнико!
Обичам те.
Нуждая се от теб. - Винаги ще бъда с теб.
Помниш ли съобщението?
"Бъдещето е неопределено.
Няма съдба, освен тази, която сами си изковем. "
Остани с мен.
Не ми остава много време в този свят.
Кайл, не тръгвай!
Кайл!
Сякаш гигантска светлина
гори точно пред очите ми.
Но аз продължавам да виждам.
Виждам...
Знаем, че сънят е същия. Защо трябва да...
Продължи.
Децата са като изгоряла хартия.
Черна.
Неподвижна.
После вълната ги удря...
...и те се разхвърчават като листа.
Сънищата за края на света са често срещани, Сара.
Това не е сън, а реалност.
Знам кога ще се случи! - Просто ти изглежда реалност.
На 29. 08. 1997, и на вас ще ви изглежда реалност!
Който няма соларна защита, ще му се стъжни живота!
Мислите, че сте в безопасност!
Но вече сте мъртви. Ти, той, всички сте мъртви!
Това място не съществува!
Ти живееш със сънища, Силбърман!
Това вече се е случило!
Случило се е!
Сега съм много по-добре.
По-трезва.
Да, има голямо подобрение в състоянието ти.
Хубаво е да имаш цел,
нещо, което да очакваш.
И какво е то?
Казахте, че ако имам подобрение след шест месеца,
ще ме прехвърлите на по-ниска сигурност.
И ще имам посетители.
Шестте месеца минаха.
Иска ми се да видя сина си.
Разбирам.
Да се върнем към онова, за машините-терминатори.
Значи те не съществуват?
Не съществуват. Вече го зная.
Но ти ми каза неведнъж
как си смазала една машина с хидравлична преса.
Щеше да има доказателства.
Щяха да открият нещо в завода, нали?
Разбирам.
Значи вече не вярваш, че компанията е покрила случая?
Не, защо да го правят?
Да опитаме нещо ново.
Невронните сензори са добре.
Всички неврони са центрирани.
Може би инхибиторите не работят.
Г- н Дайсън?
Изпитателния екип...
...прави нови тестове днес. Вие трябва да...
Трябва да ги одобрите.
Добре, ще го направя.
Знам, че съм тук отскоро, но се чудех дали знаете...
Какво да знам?
Откъде е дошло това.
И аз питах веднъж. Отговориха ми:
"Не питай. "
Здравейте, г-н Дайсън. - Как си?
Сложете ключа.
Наляво. Три, две, едно, завъртане.
Как са жената и децата? - Отлично.
Какво мислите, д-ре?
Нали имам подобрение?
Има един проблем, Сара.
Знам колко си умна.
Казваш ми каквото искам да чуя.
Но ти самата не го вярваш.
Пак ще се опиташ да избягаш, ако намалим охраната.
Трябва да ми позволите да видя сина си.
Моля ви.
Той е в огромна опасност.
Поне да му се обадя по телефона. - Страхувам се, че не е възможно.
Нямам друг избор. Ще препоръчам да останеш тук още шест месеца.
Кучи син!
Не знаете какво правите! - Усмирете я!
Не знаете какво правите!
Образцова гражданка.
Той тръгна преди 15 минути.
Щял да ходи в "Галерията".
"Галерията"?
Ще разваля малко пари.
Момичета, познавате ли Джон Конър?
Познаваш ли това момче?
Не го познавам.
Джон. - Не сега.
Едно ченге те издирва.
Изчезвай, приятел.
Видях момчето, което търсите.
Нямаш работа тук!
Залегни.
Запали!
По дяволите!
Спри мотора.
Хайде, спри.
Не ме разбирай погрешно, но ти си терминатор, нали?
Сайбърдайн Систъмс, модел 101.
По дяволите. Ти си напълно истински.
Отдолу си като машина, но отвън са като жив.
Аз съм киборг.
Жива плът, върху метален скелет.
Много яко.
Стегни се, Джон.
Няма да ме убиваш, вече се досетих.
Каква е идеята?
Мисията ми е да те защитя.
И кой те праща?
Ти.
З5 години по-късно, ти ме препрограмира
да бъда твой пазител сега.
Много сложно.
Онзи е терминатор като теб, нали?
Не е като мен. Т-1000.
Усъвършенстван модел.
По-усъвършенстван от теб?
Той е от подражателна полисплав.
Какво значи това?
Течен метал.
Трябва да напуснем града.
Да избягваме полицията.
Трябва да си взема някои неща от къщи.
Т-1000 ще се опита да те залови там.
Аз бих го направил.
Тод и Джанел са смотани,
но трябва да ги предупредя.
Имаш ли 25 цента?
Ало?
Джанел, аз съм.
Джон?
Всичко наред ли е?
Да. Ти добре ли си?
Джон, става късно. Разтревожих се за теб.
Ако побързаш, ще вечеряме заедно.
Нещо не е наред. Тя никога не е мила.
Къде си?
Какво лае това куче?
Млъквай! Боклук такъв!
Кучето лае.
Хлапето трябва да го разкара.
Скъпи, става късно.
Може ли вече да е там?
Добре ли си?
Да, добре съм. - Сигурен ли си?
Как се казва кучето? - Макс.
Джанел, добре ли е Улфи?
Чувам го, че лае.
Улфи е добре, скъпи.
Къде си?
Твоите настойници са мъртви.
Чакай малко.
Значи това нещо може да имитира всичко, до което се докосне?
Нужен е само физически контакт.
Не е истина!
Може ли да се направи на пакет цигари?
Само на обекти с неговия размер.
Защо не стане на бомба и да не ме взриви?
Не може да имитира сложни машини. Експлозивите имат химикали.
Той имитира външната форма.
Но може да прави метални обекти.
Като ножове, прободни оръжия.
Това са снимки от охранителна камера.
Полицейски участък, Уест Хайланд, 1984 г.
Убил е 17 полицаи.
Мъже със семейства.
С деца.
Тези са от клуб в Реседа. От днес.
Ние знаем, че вие знаете кой е този мъж.
Току-що ви казах, че синът ви е изчезнал.
Че настойниците му са мъртви.
Знаем, че този човек е замесен.
Това не означава ли нищо за вас?
Губим си времето.
Да вървим.
Съжалявам. Тя се откъсва от реалността
все повече и повече.
Тя не може да ни помогне.
Ако се съвземе и каже нещо, ще ви се обадя.
Върни я в стаята й. - Да, сър.
Да вървим.
Прекарахме много време на места като Никарагуа.
Тя беше за кратко с една бивша барета.
Продаваше оръжия.
После имаше други мъже, от които научаваше по нещо.
Искаше да ме направи изкусен военен лидер.
Понякога я арестуваха.
Казваха, че е ненормална.
Мислех, че всичките й думи са пълни глупости.
Намразих я.
А се оказва, че е била права.
Знаела е.
Но никой не й вярваше.
Дори аз.
Трябва да я измъкнем от там.
Т-1000 има голям шанс за успех,
ако копира външността й.
А какво ще стане с нея?
Копираният обект бива терминиран.
Защо не ми каза? Да тръгваме веднага!
Тази задача не е приоритетна.
За мен е приоритетна!
Какъв ти е проблема?
Помощ! - Това не улеснява мисията.
Помогнете ми! Спасете ме от този психопат!
Пусни ме!
Защо го направи?
Защото ми заповяда.
Какво?
Правиш, каквото ти казвам?
Това е една от заповедите ми.
Докажи го. Застани на един крак.
Супер! Имам собствен терминатор.
Добре ли си, хлапе?
Разкарай се.
Да се махаме.
Дребно лайно такова.
Лайно?
Свали си крака.
Лайно ли ме нарече?
Хвани го.
Кой е лайно сега, мухльо?
Свали пистолета!
Махайте се!
Да се изнасяме!
Щеше да го убиеш!
Да, аз съм терминатор.
Слушай ме внимателно.
Вече не си терминатор.
Ясно?
Не може да убиваш хора. - Защо?
"Защо"? Защото не може!
Защо? - Просто не може.
Довери ми се.
Отивам да измъкна мама.
Заповядвам ти да ми помогнеш.
Идвам за Сара Конър. - Закъснявате.
Другите са тук от час. Сега ще ви отворя.
Ето ги вашите колеги.
Искаш ли кафе, Гуен? - Не, благодаря.
А бира? - Става.
Падна ми се фул. - Супер.
Днес имам късмет.
Прав си за номер 24.
Увеличете дозата на 250 милиграма.
В същите часове?
Счупи ми ръката!
Човешкото тяло има 215 кости. Тази е само една от тях.
Не мърдай!
Какво ще правиш?
Защо спираме?
Обещай ми, че няма да убиваш никого.
Добре. - Закълни се.
Какво?
Вдигни ръка и кажи: "Кълна се, че няма да убивам".
Кълна се, че няма да убивам. - Добре, карай.
Посещенията са между 10 и 16 от понеделник до петък.
Какво правиш?
Кучи син! Простреля ме!
Не е мъртъв.
По дяволите!
Да запазим спокойствие. - Отвори или ще го убия!
Пусни го, Конър.
Отвори вратата! - Не.
Успокой се, Сара.
Ти не си убиец.
Мъртъв си, Силбърман.
Всички ще умрат. Не се бъзикай с мен!
Отвори вратата.
Назад!
Ще изпразня спринцовката, кълна се!
Не мърдай!
Пусни го!
Веднага!
Влез в кабината!
По очи на пода! Ти, не!
Отвори вратата!
На пода! С лице към стената!
Хванете я!
Отваряй!
По-бързо!
Тя счупи ключа!
Да минем отстрани!
Не!
Мамо, чакай!
Не!
Помогни й!
Той ще ни избие!
Ще ни избие всичките!
Мамо, добре ли си?
Ела с мен, ако ти се живее.
Всичко е наред. Той е на наша страна.
Вървете!
Какво е това, мамка му?
На пода!
Излизай от колата!
Веднага!
Празен е.
Хайде!
Презареди.
Следващия.
Дръжте се!
Готово.
Хвани волана.
Няма никой зад нас.
Добре ли си?
Виждаш ли изобщо нещо? - Всичко.
Супер.
Ела тук.
Казах, че съм добре.
Много глупаво постъпи, Джон.
Бъди по-разумен.
Едва не те убиха. Какво си мислеше?
Не можеш да рискуваш живота си. Дори заради мен!
Ти си прекалено важен!
Разбираш ли?
Трябваше да те измъкна. Съжалявам.
Не ми трябва помощта ти. Мога да се грижа за себе си.
Какво ти има на очите?
Нищо.
Каква е твоята история?
Добре ли си?
Много хубав мотор.
Внимавай, бе.
Знаеш ли какво правиш?
Имам пълни файлове
за човешката анатомия. - Сигурно.
За да си по-добър убиец, нали? - Правилно.
Изпитваш ли болка?
Долавям нараняването. Данните могат да бъдат наречени болка.
Помогни ми със светлината.
Това ще зарасне ли?
Ако не можеш да минеш за човек, няма да си ни полезен.
Колко дълго ще живееш, тоест, изкараш?
120 години с наличната енергия.
Можеш ли да учиш неща, за които не си програмиран?
За да бъдеш... по-приличащ на човек?
И да не си такъв смотльо?
Процесорът ми е неврален, обучаващ се.
Скайнет го нагласят на "учене", само когато ни пращат някъде.
Май не искат да мислите.
Не искат.
Можем ли да го променим?
Завърти заключващите цилиндри обратно на часовниковата стрелка.
Направи го.
Вдигни капака на входовете.
Дръпни, за да счупиш печата.
Сега махни противошоковото покритие.
Вече имаш достъп до процесора.
Виждаш ли го?
Издърпай го чрез клемата.
Дърпай.
Виждаш ли превключвателя?
Не!
Не ми пречи, Джон!
Това е само машина.
Добре, но имаме нужда от нея.
Изслушай ме.
Сами ще се справим по-добре.
Той е единственото доказателство за бъдещето, за войната.
Може би.
Нямам й вяра.
Но той е мой приятел.
Знаеш ли колко трудно се убива това нещо?
Може да нямаме друг шанс.
Ако аз ще бъда военния лидер,
защо не започнеш да ме слушаш от време на време?
Ако собствената ми майка не го прави, как да очаквам другите да ме слушат?
Добре, да бъде твоята.
Проблем ли имаше?
Не, нямаше.
Абсолютно никакъв.
Учим ли вече?
Трябва да се махнем далеч от града.
Карай на юг.
Дръж под 100 км/ч. Не искаме да ни спрат.
Прието.
Не, не.
Слушай как говорят хората.
Никой не казва глупости като "прието".
Казва се "но проблемо".
Ако някой ти се репчи, отвръщаш "да го духаш".
А ако искаш да ги затапиш, викаш "аста ла виста, бейби".
Аста ла виста, бейби.
Или "чао, смотан".
Ако някой се ядоса, казваш му "споко".
Или правиш комбинации.
Споко, смотан.
Схващаш.
Но проблемо.
Имаш ли пари? - 100-200 долара.
Ще ти дам половината.
Мамо!
Вземи малко храна.
Никакво чувство за хумор.
И още нещо.
Дай малко по-весело.
Каменната физиономия остаря. Държиш се като сухар.
Усмихвай се понякога.
Да се усмихвам?
Да, усмихвай се.
Гледай.
Хубаво местенце. Как върви бизнеса?
Не ме занасяй.
Добре, неудачен пример.
Виждаш ли онзи? Това е усмивка.
Добре.
Тренирай пред огледало.
Искаш ли картофки?
Трябва ли ти помощ?
Не.
Уцелих те! - Не си!
Няма да успеем, нали?
Човечеството, имам предвид.
Вашата природа е самоунищожителна.
Да, сериозна спънка.
Как са създали Скайнет?
Кой е отговорен?
Името на човека е Майлс Бенет Дайсън.
Кой е той?
Шеф на специалните проекти на "Сайбърдайн Систъмс".
Защо точно той?
След няколко месеца ще създаде революционен микропроцесор.
И после?
За три години, "Сайбърдайн" ще станат главен доставчик
на военни компютърни системи.
На бомбардировачите слагат компютри.
Без човешки летци, те записват безупречни операционни досиета.
Приет е закон за финансирането на Скайнет.
Системата е пусната на 4 август 1997 г.
Отстранен е човешкия фактор от стратегическата отбрана.
Скайнет се самообучава прогресивно.
Той "оживява" в 2:14 ч. На 29 август.
Паникьосани, хората опитват да му дръпнат шалтера.
Скайнет отвръща на удара.
Изстрелва ракетите си срещу Русия.
Те не са ли наши приятели?
Скайнет знае, че руснаците ще контраатакуват.
И това ще елиминира враговете му тук.
Какво знаеш за Дайсън?
Имам пълното му досие.
Искам да знам всичко.
Как изглежда, къде живее. Всичко.
Майлс...
Цял ден ли ще работиш? - Съжалявам.
Нещата вървят прекрасно.
Неделя е. Обеща да заведеш децата до Рейджинг Уотърс.
Не мога. Направих пробив.
Това ще ги разбие. То е неврален процесор.
Знам, каза ми.
Той мисли и се учи като нас.
Има суперпроводимост при стайна температура.
Другите компютри са просто калкулатори, сравнени с него.
Какво му е важното на това?
Трябва да зная, защото понякога се чувствам сякаш полудявам.
Съвсем близо съм.
Ела тук.
Представи си самолет, чийто пилот не се изморява,
не прави грешки, не лети с махмурлук.
Това е този пилот.
Защо се оженихме и имаме деца? Ти нямаш нужда от нас.
Сърцето и душата ти са в работата.
Но тя не те обича като нас.
Искрено съжалявам.
Защо не прекараш малко време с другите си рожби?
Рейджинг Уотърс?
Чакайте ме в колата.
Енрике?
Къде си?
Много си нервна, Конър.
Ами ти?
Вечно си в сенките.
Радвам се да те видя. - Обещах ти да се върна.
Радвам се да те видя.
Йоланда, ела. Имаме гости. И донеси текила.
Джон?
Ке паса? - Как е?
Кой е приятеля ти?
Той е с мен. Това е... чичо Боб.
Чичо Боб, това е Енрике.
Чичо Боб, а?
Добре.
Как си?
Пораснал си.
Нещо за пиене?
Чичо Боб?
Прочула си се.
По всички телевизии има снимки на теб, Джон и твоя приятел.
Издирват те под дърво и камък.
Вземи детето, скъпа.
Дойдох за нещата си.
Трябват ми дрехи, храна и кола.
А пломбите от зъбите ми? - Веднага.
Вие двамата, заемете се с оръжието.
Майка ми има една хубава черта.
Винаги планира предварително.
Отлично.
Долу няма нищо.
Това е най-доброто, но стартерът е заминал.
Имаш ли време да го смениш?
Ще минем границата като мръкне.
Енрике, тук си в опасност.
И ти се омитай довечера. - Естествено.
Добре дошла си да ми стъжниш живота отново.
Аз израснах на такива места.
Смятах, че всички живеят така.
Летях с хеликоптери, взривявах разни неща.
Когато арестуваха майка ми, бях пратен в нормално училище.
Децата там играеха на Нинтендо.
Страхуваш ли се някога? - Не.
Дори от смъртта? - Не.
Значи не изпитваш никакви емоции?
Не. Трябва да съм активен до приключването на мисията.
После няма значение.
И аз трябва да съм активен. "Прекалено важен" съм.
Определено ти отива.
Повечето мъже около мама бяха смотани.
Но имаше един готин.
Той ме научи за двигателите.
Дръж тук.
Мама се издъни, естествено.
Постоянно говореше за Страшния съд и как аз ще стана световен лидер.
И само за това пишеше.
Гаечният ключ. - Заповядай.
Ще ми се да бях видял истинския си баща.
Ще го видиш.
Да, наистина.
Когато стана на 45.
Ще го върна в 1984-та година.
Той дори още не е роден.
Това обърква представите на човек.
Другият болт.
Заповядай.
Двамата са били заедно само една нощ.
Тя все още го обича.
Виждам я да плаче понякога.
Тя отрича, естествено.
Било й влязло нещо в окото.
Защо плачете?
Хората ли? - Да.
Не знам.
Просто плачем.
Когато ни боли.
От болката ли?
Не, различно е.
Когато ни няма нищо, но пак ни боли.
Разбираш ли? - Не.
Супер!
Но проблемо.
Дай петак.
Вдигни ръка ето така.
Сега ме плесни.
Дай петак. Направи същото.
Добре. Сега горе.
Долу.
Бавен си.
Шегувам се. Хайде пак.
Гледайки Джон и машината, всичко ми се изясни.
Терминаторът нямаше да спре. Нямаше да го остави.
Нямаше да го нарани,
да му вика, нито да се напие и да го удари.
Нямаше да е зает с друго.
Винаги щеше да бъде до него.
И щеше да умре, за да го защити.
От всички кандидат-бащи,
тази машина беше единствената, която отговаряше на изискванията.
В този луд свят, това беше най-нормалния избор.
Тя каза да тръгнеш на юг с него. Утре ще се срещне с вас.
Мамо! Чакай!
"Няма съдба."
Освен тази, която сами си изковем.
Баща ми й го казал.
Аз го накарах да го запомни, в бъдещето, като послание за нея.
Няма значение.
Добре.
Целият израз е: "Бъдещето е неопределено.
Няма съдба, освен тази, която сами си изковем. "
Тя смята да промени бъдещето.
Явно.
По дяволите!
Дайсън.
Точно така!
Майлс Дайсън!
Тя ще го гръмне!
Да тръгваме!
Това е тактически опасно. - Карай по-бързо.
Т-1000 има същите досиета.
Може да предвиди този ход.
Все тая. Трябва да я спрем.
Убийството на Дайсън може да предотврати войната.
Още не си ли разбрал защо не трябва да убиваш?
На теб не ти пука дали ще живееш.
Но ние, хората, имаме чувства.
Боли ни, страхуваме се.
Трябва да го разбереш. Това е важно.
Дани, казах ти да си лягаш.
Само няколко минути, мамо.
Дани, времето ти изтече.
Мий си зъбите и лягай.
Дани, бягай!
О, Боже!
Вземи Дани и бягай!
Исусе! Майлс!
Никой да не мърда!
Не наранявай баща ми.
На пода! Веднага!
Дръпни се!
Не го наранявай!
Лягай на пода!
Пусни момчето.
Млъквай!
Ти си виновен!
- За кое?
Няма да те оставя да го направиш.
Закъсняхме.
Виж как са.
Погледни ме, мамо. Ранена ли си?
Погледни ме.
За малко...
Всичко ще бъде наред. Ще измислим нещо.
Обещавам.
Дойде да ме спреш ли?
Да.
Обичам те, Джон.
Винаги съм те обичала.
Знам.
Чиста рана.
Няма засегната кост.
Дръж така. Това ще спре кървенето.
Кои сте вие? - Покажи му.
Дани, ела с мен. Покажи ми стаята си.
О, Боже!
Слушай ме много внимателно.
Дайсън слушаше разказа на терминатора.
Скайнет, Страшния съд, историята на нещата от бъдещето.
Не всеки ден узнаваш, че си отговорен за смъртта на З милиарда души.
Той го прие доста добре.
Ще повърна.
Съдите ме за неща, които още не съм извършил.
Откъде да знаем?
Да, бе.
Откъде да знаете?
Хора като вас направиха водородната бомба.
Хора като вас я измислиха.
Смятате се за създатели.
Не знаете какво е да създаваш.
Да създадеш живот.
Да усещаш как расте вътре в теб.
Знаете да създавате само смърт и разрушения.
Да говорим по-конструктивно.
Още не сме предотвратили катастрофата.
Но аз мислех...
Нали променяме нещата?
Точно така.
Няма да завърша процесора. Вече не.
Прекратявам работата.
Утре напускам "Сайбърдайн".
Не трябва да продължат работата ти. - Добре, тогава...
Трябва да унищожим всичко в лабораторията.
И всичко тук.
Всичко. Не ми пука.
Знаете ли за чипа?
В сейфа на "Сайбърдайн".
Процесорът от първия терминатор.
Кучи син! Знаех си!
Казаха да не питаме откъде е.
Лъжливи кучи синове!
Беше прекалено напреднал.
Той не работеше, но ни даде насоки.
Неща, които никога...
Цялата ми работа се базира на него. - Трябва да го унищожим.
Можеш ли да ни вкараш вътре?
Мисля, че да.
Кога?
Сега?
Бъдещето, обикновено ясно,
сега беше като безлунна нощ.
Намирахме се на непозната територия.
Създавахме историята наново.
Здравей.
Карл, нали?
Това са приятели от друг град.
Мислех да ги разведа наоколо.
Знаете правилата за посетители.
Трябва ми одобрение...
Настоявам.
Дори не си го помисляй.
Сейфът се отваря с два ключа едновременно.
Другият е при охраната.
Гибънс.
Приятел, не може да оставяш бюрото така.
По дяволите.
Картата даваше достъп.
Какво има?
Задействали сме тихата аларма.
Тя изтрива всички кодове в сградата.
Нищо няма да се отвори.
Трябва да се откажем.
Не.
Ще го направим докрай.
Вие вървете в лабораторията. Аз ще отворя това.
Това е онзи от клуба.
Заедно с жената.
Изпрати всички свободни хора.
Имам личен код, който може да свърши работа.
Не става. - Ще опитам с моя.
Джон! Залегни!
Не може да влизаш там!
Огънят задейства пожарната система.
Газът ще се разнесе след няколко минути.
Сложете това.
Да действаме.
До всички екипи в района:
Имаме нахлуване с взлом в сградата на "Сайбърдайн".
Заподозрян 1 - бяла жена,
фамилия Конър, малко име Сара.
Избягала от болница "Пескадеро".
Заподозрян 2 - бял мъж...
Всички дискове в моя офис. Всички дискове в онзи офис.
Всичко зад бюрото ми.
Всички процесори отляво.
Ще ги взривим с С4.
Може ли...
Извинете...
Може ли брадвата?
Работих дълги години по това.
Дайте ми адреса. - Улица "Креймър" 2111.
Заподозрените са въоръжени и изключително опасни.
Така, 7-2-5-6.
Да!
Лесни пари.
По дяволите. Това не е на добре.
Как се движим? - Свързах ги.
Още един заряд - две минути.
Как ще ги взривим? - Дистанционно.
Лесна работа.
Имаме компания. - Полиция?
Колко са? - Всички.
Вървете. Аз ще довърша тук.
Аз ще се заема с полицията. - Чакай, ти обеща...
Довери ми се.
Ей, ти, до прозореца,
свали оръжието и сложи ръце на тила.
Той има миникартечница!
Огън!
Въртим едновременно наляво. Едно, две, три, сега!
Добре, за да го извадим...
Спипахме Скайнет за топките! Да се изнасяме!
Задръжте огъня!
Готови? - Напълно.
Време е да тръгваме.
Сложи си това, ще използват газ.
Тръгвай към изхода.
Майлс, дай ми детонатора.
Мамо!
Тя е в банята. От там няма изход.
Залегни!
Дръж.
Не знам още колко ще издържа.
Вън!
Всички вън!
По-живо!
Тук е истинско бойно поле.
Затвори очи.
Стойте тук. Ще се върна.
Легни по очи на пода!
Веднага!
Хвърли оръжието!
Дръж това.
Давай!
Махай се!
Каквото и да стане, стой под жилетките.
Ясно? - Да.
Идва хеликоптер! - Това е той.
Стой отдолу!
По дяволите! Добре ли сте?
Мамо, трябва да се махаме.
Вземи пушката.
Ранени ли сте?
Мамка му, хайде!
Трябва ни колата ти.
По-бързо! - Влизай.
Какво, по дяволите...
Кървя силно!
Затисни го с това.
Настига ни!
Настъпи газта! - Не може повече.
Че аз мога да бягам по-бързо!
Той идва отдясно.
Ти карай. - Къде отиваш?
Слез от магистралата.
Дръжте се!
Не спирай!
Карай направо!
Изчезвайте от тук!
Изчезвайте, бързо!
Аста ла виста, бейби.
Нямаме време.
Да вървим!
Трябва да се махнем от тук!
Ставай!
Дай ми пушката.
Облегни се на мен.
По-бързо!
Хайде, мамо!
Мамо, ставай!
Насам!
Чакай.
Прекалено горещо е.
Върни се!
Бягайте! - Не, оставаме заедно.
Джон, махай се от тук.
Тръгвай! - Не!
По тези стълби.
Помогни ми. - Държа те.
Хвани се за веригата!
Слизай!
Мамо, хайде!
Извикай Джон.
Не.
Знам, че боли.
Извикай Джон.
Извикай го веднага.
Майната ти.
Джон! Помощ!
Джон!
Помогни ми.
Дръпни се, Джон!
Стреляй!
Залегни!
Стани.
Хайде.
По дяволите!
Имам нужда от отпуска.
Мъртъв ли е?
Терминиран.
Това ще се разтопи ли?
Да, хвърли го.
Адиос.
И чипът.
Всичко свърши.
Не.
Има още един чип.
И той трябва да бъде унищожен.
Дръж.
Не мога да се самотерминирам. Трябва да ме спуснеш вътре.
Не!
Съжалявам, Джон.
Остани с нас!
Трябва да го направя. - Моля те, остани.
Трябва, Джон. - Не.
Чакай!
Не е нужно.
Съжалявам.
Не го прави!
Трябва да сложим край.
Заповядвам ти да не го правиш.
Вече знам защо плачете.
Но аз не мога да го направя.
Сбогом.
29-ти август 1997 дойде и отмина. Нищо не се случи.
Майкъл Джаксън навърши 40. Нямаше Ден на Страшния Съд.
Хората отидоха на работа както винаги, смееха се, оплакваха се,
гледаха телевизия, правеха любов.
Искаше ми се да побягна по улицата крещейки...
Да ги сграбча всичките и да им кажа:
"Всеки ден оттук нататък е подарък. Използвайте го добре!"
Вместо това се напих.
Това беше преди 30 години. Но тъмното бъдеще което не дойде...
все още съществува в мен, и винаги ще съществува, като спомен от сън.
Джон води битки различни от предсказанията.
Тук, на бойното поле на Сената, неговите оръжия са състраданието...
и надеждата.
Завържи ме, бабо, завържи ме.
Какво ше кажеш? - Благодаря, бабо.
Лукса на надеждата ми беше даден от Терминатор.
Защото щом машина може да научи стойността на човешкия живот...
може би и ние ще можем.