Действията на военния режим предизвикаха загриженост по света.
Военните премазват всяка съпротива с безмилостна жестокост.
Етническите малцинства са изолирани в източната част на страната,
а чуждестранните журналисти рядко биват...
Днес военното правителство използва
химическо оръжие в Бирма. Това предизвика нови бунтове.
Хиляди излязоха по улиците. Някои от мирно протестиращите монаси
бяха убити - запалени или удавени.
Чуждестранен журналист бе застрелян. - Хиляди селища са разрушени.
Жестоките изтезания са ежедневие.
В Бирма има повече мини от всяко друго място по света.
Младежите биват пребивани и насилствено взети в армията.
Някои от тях са само 12-годишни.
Бедните фермери биват отвеждани и разстрелвани.
Военното правителство се опитва да поеме контрола върху ресурсите.
Тази военна кампания срещу мирното население продължава вече 60 години
и е най-дългата гражданска война в историята.
Един филм на СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН
Р А М Б О
СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН
ДЖУЛИ БЕНЦ
ПОЛ ШУЛЦЕ
МАТЮ МАРСДЪН
ГРЕЪМ МАКТАВИШ
ТИМ КАНГ
РЕЙ ГАЛЕГОС
ДЖЕЙК ЛА БОЦ
МАУНГ МАУНГ КИН
КЕН ХАУЪРД
Костюми ЛИЗ УОЛФ
Музика БРАЙЪН ТАЙЛЪР
Монтаж ШОН АЛБЪРТСЪН
Оператор ГЛЕН МАКФЪРСЪН
По герои, създадени от ДЕЙВИД МОРЕЛ
Сценарий АРТ МОНТЕРАСТЕЛИ СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН
Режисьор СИЛВЕСТЪР СТАЛОУН
Май Сот ТАЙЛАНД
Къде се губиш? Дай му чувала.
Трябва ни нов питон. Опитай се да намериш.
Имаме си достатъчно кобри, ясно? - Абе я се разкарай, ясно?
Изглежда опасно занимание.
Аз съм Майкъл Бърнет, може ли да поговорим?
Няма да ти отнемам време, обещавам. Казаха ми, че имаш лодка.
Бихме искали да я наемем. Възможно ли е?
Искаме да се качим нагоре по реката. - Къде отивате?
В Бирма. - В Бирма се води война.
Така го наричат, но всъщност е геноцид.
Това е петото ни пътуване - известно ни е какъв риск поемаме.
Не пътувам толкова далеч на север.
Нека да ти разкажа какво правим - нашата църква е част
от Пан-азиатския манастир, който се намира в Колорадо.
Всички сме доброволци и идваме
за да донесем лекарства и да окажем медицинска помощ.
Искаме да помогнем на племената.
Казват, че познаваш реката по-добре от всеки друг.
Излъгали са ви.
Това, за което те моля, е да те компенсираме за няколко часа,
за да променим живота на хората.
Имате ли някакви оръжия? - Естествено, че не.
Значи нищо няма да промените.
Точно заради подобно мислене светът е такъв в момента.
Майната му на света.
Да си вървим. - Защо?
Не е заинтересован. - Нека аз да опитам.
Казал си нещо, което не трябва. - Знам, но...
Остави ме да опитам, Майкъл.
Здравейте, аз съм Сара Милър.
Надявам се, че не ви безпокоя.
Човекът, с когото говорихте... - С никого не съм говорил.
Добре. Човекът, който говори с вас, ви помоли да ни закарате по реката.
Вие му отказахте. Защо? - Не мога да ви помогна.
Имате ли нещо против да ми кажете защо?
Вървете си.
Нямате работа тук. - Няма ли поне да си помислите?
Вижте, аз не знам нищо за вас,
и явно ние не ви интересуваме особено.
Но вие живеете толкова близо до това, което се случва.
Това изобщо ли не ви притеснява? - Не е моя работа.
Сара, да си вървим.
Вярвате ли, че хората са изпратени тук без причина?
Или, че могат да си помагат? Изобщо вярвате ли в нещо?
Наистина трябва да си вървите.
Просто не му пука. Ще измислим друг начин.
ТАКЕДЕР, ОБЛАСТ ПАПУН БИРМА
Никой не трябва да избяга!
Моля ви, не взимайте сина ми!
Тези момчета вече са мои войници.
Вече са моя собственост.
Ако се опитате да ги освободите, ще изгоря селото до основи.
Ако помолите Каренските бунтовници за помощ, ще ви отрежа езиците.
Ако тръгнете срещу мен, ще ви обеся за червата.
Чуйте, повярвайте и се страхувайте!
Защо си се върнала?
Чаках вас.
Казах ти, не мога да ви помогна. - Защо?
Не искам.
Къде са приятелите ти? - В хотела. Мога да се грижа за себе си.
Така ли? - Да. Знам, че не ни харесвате.
Не съм го казвал. - Да, но така изглежда.
Трябва да помогнем на тези хора. - На кого помагате?
На тях, или на себе си? - Има ли значение?
На тях. На нас вкъщи нищо не ни липсва.
Дошли сме, за да променим нещата. Според нас всеки живот е специален.
Някои - да, други не са. - Наистина?
Ако всички мислеха като теб, наистина нищо няма да се промени.
Нищо не се променя. - Напротив, всичко се променя.
Върви да си живееш живота. - Точно това се опитвам.
Опитваш се да промениш фактите. Ние сме като животните.
В кръвта ни е, такава ни е природата.
Мирът е просто случайност. Така стоят нещата.
Когато те притиснат, убийството е като дишането.
После убийствата спират и започват другаде.
Но това е нормално, защото убиваш за страната си.
Но не родината те кара да го правиш, а няколко души отгоре.
Старците го започват, младите се бият.
Никой не печели, всички по средата умират.
И никой не казва истината.
Мислиш ли, че Бог ще оправи всичко това?
Не си пропилявай живота като мен.
Върви си.
Сериозно, прибирайте се.
Пука ти. - Какво?
Не ти е безразлично.
Ако ти беше безразлично, щеше да вземеш парите,
да ни закараш там и да приключиш.
Но ти не го направи.
Може и да си загубил вярата си в хората.
Но все в нещо трябва да вярваш.
Повярвай ми, страх ме е.
Обичам живота си и не искам да го загубя.
Но да се опиташ да спасиш живот, не означава, че пропиляваш своя, нали?
Ще ни помогнеш ли?
Добре.
Благодаря ти.
Колкото и да са лоши, накрая все пак ще загубят.
Не могат да издържат срещу Обединения фронт.
Да, само времето ще покаже, но дотогава трябва да се държим.
В смисъл - ето, онзи ден... извинете, Сара.
Къде отиваш? - Да поговоря с него.
Сигурно не иска да го безпокоят. - Няма да го игнорираме, помага ни.
Защото му плащаме. - Той не взе пари.
Още веднъж ти благодаря за помощта, от името на всички ни.
Гледката е доста еднообразна.
Много е пусто тук.
Само така изглежда.
Ти така и не ни каза името си.
Джон. - Отдавна ли си тук?
Много отдавна. - Откъде си?
Буи, Аризона. Малко градче е.
С какво се занимаваше там?
Подковавах коне. - Защо се махна?
Изпратиха ме във Виетнам.
Отдавна? - Преди много години.
И след това просто остана? - Сложно е.
Имаш ли семейство там? - Може би баща ми, не знам.
Не си ли любопитен дали нещата вкъщи са се променили?
Няма причина да бъда любопитен.
Ти какво работиш в Щатите? - Преподавам на 6-и клас.
Какво? - Това обяснява многото въпроси.
Знаете ли колко остава? - Още няколко часа.
По-добре да оставим човека на спокойствие.
Трябва да прегледаме и графика.
Сгодени сме. Той е добър човек.
Това е добре.
Знам, че мислиш, че тук си сам, но винаги нещо ще те притиска.
Какво става, кои са тези? - Пирати от Бирма.
Върви при другите и да не сте издали звук.
Какви са тези? - Всичко е наред...
Не говорете!
Има ли още? - Вероятно. Какво ще правим?
Продължаваме. Имаме уговорка.
Ти какво ще кажеш? - Ние сме група, ако те...
Седнете! - Ако искат пари, ще им дадем...
Нито дума. Главите наведени.
Не ги поглеждайте в очите, защото ще ви убият.
Имаш прожектор, включи го.
Искам да ви огледам. Действай.
Тази част от реката е наша.
Да не се опитвате да преминете?
Можем да ви убием на момента.
Защо не ни оказахте уважение? - Ние ви уважаваме.
Дайте ми всичко, което имате на тая скапана лодка.
Къде сте тръгнали, бели глупаци?
Носим лекарства за ранените. - Виж!
Това жена ли е? Доведи я тук!
Вземете каквото пожелаете. Оставете я на мира.
Млъквай!
Доведи я тук.
Ще ви платим.
Естествено, че ще ни платите. Доведи я.
Ще ви дадем всичко, което имаме.
Стани! Ставай, кучко!
За последен път ти казвам! Доведи я!
Или ще ви избия всички!
Какви ги вършиш?
Дойдохме тук, за да спрем убийствата. За какъв се мислиш, че да убиваш...
А ти за кой се мислиш? - Пусни го!
Щеше да я изнасили 50 пъти и после да ви отреже главите.
Връщаме се!
Не, не трябва да се връщаме.
Какво правиш? - Не ни връщай.
Не видя ли какво стана?! - Да, но минахме.
Ще се върнем догодина. - Вече сме толкова близо.
Майкъл, идеята беше твоя. Посветихме се на това.
Знам, че не вярваш в нашето дело. Това си е нашият живот, нашият избор.
Моля те. Моля те, Джон.
Моля те.
Нищо няма да промените.
Върви да седнеш.
Смятаме да се върнем по сушата, няма смисъл да ни чакаш.
Ще трябва да докладвам за това. Знам, че мислиш, че постъпи правилно,
но отнемането на човешки живот никога не е правилно.
Не знам какво да кажа.
Значи не трябва да казваш нищо.
СЕЛИЩЕ КЛАУ КБЕ ЛО
Какви ги вършиш?
И така Христа ще изпълни сърцата ни с вяра.
Позволи ми да се опитам да ти помогна, става ли?
Би ли ми подала една превръзка?
Благодаря.
Махай се от тук! - А децата?
Бързо, вземи го!
Може и да си загубил вярата си в хората,
но все в нещо трябва да вярваш.
Трябва да ти пука за нещо.
Д.С.М.Р., 360-И ПЕХОТЕН БАТАЛЬОН
Дайте този на прасетата.
Водача до Гарван. Обади се, Гарван.
Какво съм аз? Ти ме направи такъв.
Машина за убиване, която няма сърце. - Но не можеш да ме спреш.
Говори с мен, Джони. - Не можеш просто да ме изключиш.
Всичко свърши! - Нищо не е свършило!
Никога няма да се откъснеш от това. Имам планове за бъдещето ти.
Не си ли любопитен дали нещата вкъщи са се променили?
Вече нанесе достатъчно щети. Никога няма да можеш да се отърсиш
от своята истинска същност. От това, в което си се превърнал.
Ще останеш тук завинаги. - Джон!
Джон Рамбо!
Джон? Джон Рамбо?
Казвам се Артър Марш.
Пастор в една църква в Колорадо.
Трябва да говоря с теб.
Много е важно, иначе не бих дошъл така.
На сутринта, когато са тръгнали,
Майкъл Бърнет ме уведоми, че тръгват от това място.
Какво е станало? - Никой не знае точно.
Трябваше да се върнат преди 10 дни, но все още никой не се е върнал.
Помолих за помощ в посолството, но те нищо не могат да направят.
Нито в Бирма, нито в Тайланд.
Откъде знаеш, че са живи? - Свързахме се с Каренските бойци,
които казаха, че мислят, че знаят, къде са отведени.
Казаха ми и името на бивш военен аташе от посолството,
който ме свърза с хора, които имат опит в региона.
Наемници. - Да.
Нямах друг избор.
Знаеш точното място, трябва да ги заведеш до там.
Мястото, където са слезли. - Кога са готови за тръгване?
Когато кажеш. - Няма ли да кажеш нещо?
Не разбрах. - Би трябвало.
Молитва ли? - Не за мен, за тях.
Добре.
Господи.
Направи ме свой инструмент на мира.
Където има омраза, нека нося любов.
Където има обида - прошка.
Където има съмнение - вяра.
Където има отчаяние - надежда.
Където има тъмнина - светлина.
Където има тъга - радост.
Нека не търся утеха, но да утешавам,
да бъда разбиран, както да разбирам,
да бъда обичан, както да обичам,
защото получаваме, когато даряваме.
И в смъртта се раждаме за живот във вечността.
Гати скапаното място. Само маймуни биха живели тук.
Какво правим тук, мамка му?!
Хей, стига си мучал.
Ен-Джу не харесва изкуството. - Ен-Джу нищо не харесва.
Харесвам сестра ти, Диаз. - Тя не си пада по дебили.
Какво каза пасторът? - Някакви простотии за Бог.
Казах му „Гле'й сега, друже, така става, като отидеш в Бирма.
Така става, като си вреш носа в мръсното бельо на другите.“
Генералите в тая война правят повече наркодолари от всеки друг в света.
Глупости!
Милиони, тъпако. - Как мислиш, че плащат на армията?
А военните се друсат най-много. - Това е благородно, Луис.
Кое това? - Тези, които са отишли там без оръжие
и носят само лекарства. Това е благородно.
Ученик, бъркаш ли се в работите на другите,
или ти го начукват или те пречукват.
Правя това само заради бившата ми и трите деца.
Когато всичко това свърши, можеш да си завреш философиите отзад.
Лодкарю, размърдай се.
Колкото по-скоро стигнем, по-скоро ще си тръгнем.
Боже!
Идват тук, затъват до ушите в лайна
и очакват целият свят да се юрне да ги спасява.
Да, ама не става така.
Затова изпращат дявола да свърши божията работа.
Иронично, не мислиш ли?
Отегчавам ли те, друже?
Да не те изнервя пътуването?
Екшъна ще ти хареса, да знаеш.
Със сигурност е по-добре, отколкото да събираш заспали змии.
Боже, наистина се мислиш за корав, нали?
Гледай ме лошо колкото си искаш.
Виждал съм го и преди, хич не съм впечатлен.
Той е от старата школа на британските спец. части.
Първите бойци, тренирани да бъдат ненормални.
Днешните момчета не сме толкова стегнати.
Обичаме да използваме главите си.
Викат ми „Ученика“.
Лепнаха ми го още в школата за снайперисти.
И продължават да ми викат така, без значение колко народ съм убил.
Какво искате от нас?
Един мъж и едно хлапе. Баси майтапа!
Това ли са ви бунтовниците? - Не ми харесва.
В шибаната джунгла сме. Няма какво да ти хареса.
Здравейте, аз съм Мйент. Това е Та.
Само вие ли сте? - Да.
Какво е това хлапе, човече? - Той е отличен ловец.
Не ни трябва ловец, а водач. Знаеш точното място, нали?
10 км на запад, 2 на север и още 6 км преход.
Колко са войниците? - 100, предполагам.
100!? Какви ги дрънка тоя? - Утре ще дойдат още.
Може да съм отрепка, но мога да броя.
100 войници, прецакани сме отвсякъде. - Добре, нека да се изясним.
Няма да се бием с никого. Ако можем да ги спасим, добре.
Влизаме и излизаме чисто или изчезваме.
Някой ще ми обясни ли какво прави лодкаря?
Хей, защо не си стоиш в лодката?
Моите хора ще останат да пазят. - Не, ти оставаш в лодката.
Няма да ви забавя. - Това не ти е излет.
Няма майтап. - Може да ми носи пушката.
Той остава тук. Той е лодкар и ще стои на скапаната лодка.
Искам да има един бял човек на скапаното корито.
Как сме с експлозивите? - Аз нямам.
Аз имам Ц4 и детонатори. - Аз имам противопехотни мини.
Добре, да започваме.
Хайде, размърдайте се.
Какво е това?
Английска бомба от Втората световна война.
Вашите хора са отвлечени оттук.
Виждал съм доста гадости, но досега не бях виждал такива.
Военните избиват всички, оставят труповете като предупреждение.
Та, върви си вкъщи. Побързай.
Видя достатъчно.
Навсякъде има мини. Гледайте къде стъпвате.
Добре, продължаваме. - Къде да продължаваме?
Застреляли са дори кучетата. Вече са мъртви.
Съгласен съм с Ен-Джу. - Трябва поне да се уверим.
Аз съм с теб, трябва да проверим. - Какво да проверяваме, мъртви са.
Взехме парите на човека.
Хайде стига, успокойте се. Ще продължим и ще огледаме.
Ако нещо не е наред, каквото и да е, изчезваме. Става ли?
Да. - Добре.
Добре. Накъде?
Насам.
Войници! Бързо!
Ще стрелям по тях.
Недей. Там, откъдето идват, ще очакват да се върнат, Луис.
Ти ще държиш парите. - Аз залагам на онзи в края.
Какво правят, мамка им?
Кога ще започнат да ги търсят? - Три, може би четири часа.
Кой си ти, лодкарю? - Да вървим.
Ще започнат да ни преследват, когато тия не се върнат.
Нямаме нужда от тия простотии, връщаме се на лодката.
Няма да се връщате. - Какво каза?
Пет пари не давам кой си.
Кажеш ли още една дума, кълна се в децата си, мъртъв си.
Да вървим.
Никъде няма да ходите.
Всички искаме да бъдем другаде, но това е нашата работа.
Защото сме такива.
Живеем напразно или умираме за кауза.
Ти решаваш.
Знаеш ли къде е лагерът? - Да.
Да тръгваме.
Щом Ученика се качи на кулата, имаме 15 минути.
Настройте си часовниците на 0145. Няма да чакаме никого.
Среща в основата на кулата. Всички ли сте готови?
Вътре сме.
Тръгвай!
Не говори! Ще ви измъкнем.
Къде е момичето? - В онази барака.
Не мърдайте оттук. Ще дойдем за вас.
Насам.
В клетката са, върви да ги вземеш.
Хайде. - Къде е Сара?
Нищо не можем да намерим, остава една минута.
Има още един. - Зарежи ги.
Ти тръгвай. - Какво ти дреме за тях, мамка му?
Тръгвай!
Трябва да изчезваме. - Къде е лодкаря? А Сара?
15 минути, така се разбрахме. - Да тръгваме.
Още 5 минути. Трябва да се измъкнем заедно!
Животът си е твой, ние тръгваме. - Не тръгваме без нея!
Бог не ви спаси живота, ние ви спасихме.
Ако си рискуваш живота още веднъж, лично аз ще те пречукам!
Стани, мамка ти, ставай!
Насам.
Всичко е наред, ще те измъкна.
Къде са другите? - Тръгнаха през градината.
Сигурно знаят друг изход. - Имаме един час до зазоряване,
ще се върнем по същия път. Насам.
Чакай. - Какво има?
Вдигни си крака. - Не, не искам да ви забавя.
Вдигни си крака.
Няма да успее с тази рана. - Не искам да ви хванат заради мен.
Всичко е по моя вина. - Вината е на всички ви.
Опитвах се да помогна. - Казах ти как стоят нещата.
Не мога да го повярвам.
Дали са открили Майкъл? Вероятно са го намерили.
Да, вероятно.
Да тръгваме.
Марти! - Боже!
Тихо, при теб сме, стискай.
Кракът му е раздробен. - Къде е водачът?
Копелето е избягало! - Майната му, ще се оправим без него.
Няма да стигнем до реката без него. - Млъкни! Хайде, развържи обувката.
Не! Оставете обувката. Дайте да погледна, ние сме лекари.
Трябва ми нож. - Ето, дръж.
Ще оживее ли? - Не знам. Направете носилка.
Мини напред.
Чу ли това? Преследват ни.
Кучетата ни надушват.
Завърти се. - Какво правиш?
Хайде, побързай, завърти се.
Продължавайте на изток към реката, лодката ви чака.
Ако я няма, вървете по брега, докато някой ви намери.
А ти какво ще правиш? - Аз ще се оправя.
Подай ми мината.
Стреляй във въздуха. - Какво?
Ще успеете.
Тръгвай, бързо!
Хайде! Размърдайте се!
Продължаваме!
Долу, наведи се. - Какво, какво има?
Копелета. Виж. - Какво става?
Господи!
Проклятие!
Страхливо копеле! Мамка ти!
Страхливец! Ела да удариш мен, нещастен педал!
Ела ми, скапан страхливец!
Мамка ти!
Какво ще правим? - Нищо не можем да направим.
Каренските бунтовници.
Майкъл?
Върви да им помогнеш.
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ