НОВИНИ
Франклин Рузвелт награждава героите.
Президентът Рузвелт награждава героите Керидж и Фулър.
Те ще получат своите медали в Белия дом,
лично от президента Рузвелт за проявена смелост срещу врага.
Една Коледа вкъщи и тези двама смели войни
отново се отправят на бой за Америка.
ОТ ДЯДО КОЛЕДА ЗА ВОЙНИЦИТЕ ОТ ТИХООКЕАНСКИЯ ФРОНТ
И още коледни изненади - подчинените на ген. Макартър от флота
ще получат писма и колети от близките си.
Това е военна база "Такуна" в Нова Зеландия,
а в строго охраняваните сандъци има 15 млн. долара
в злато за операция в Тихия океан.
Самолетът DC-3 на Дядо Коледа ще закара този щастлив товар
на нашите смели войници.
Коледни подаръци, украса и пудинг със сливи
са пратките за сражаващите се за страната ни през тази Коледа.
Е, нека пожелаем на нашите войници, които са далече от Родината,
Весела Коледа!
КЕН УОЛ
ЛЕСЛИ АН УОРЪН
ДОНАЛД ПЛИЙЗЪНС
във филма
« НАДПРЕВАРАТА ЗА ЯНКИ ЗЕФИР »
ДЖОРДЖ ПЕПЪРД в ролята на Браун
Казах ти, Гиб, този е луд. - Какво ще правим?
Върни се при нас, г-н „Късмет”! - Изгубихме и този елен.
Не ми изглежда да си изгубил нещо. Стига, досаднико!
Как така „няма мрежа”? Нали щеше да я вземеш?
Мамка му, капе ми масло по ушите! Хайде, лети, кранто!
Трябва ми мрежа! Как ще хвана елен без мрежа?
Мислех, че ти ще я вземеш! - Снишавай!
Надолу! Гледай!
Ако толкова ти трябва, скочи и си го хвани!
Сниши!
Доближи го копелето! - Хайде бе! Скачай!
Безсмислено е. - Върни се!
Върни се, глупаво добиче! Мамка му! Изтървахме го!
Барни! - Хайде! По-бързо!
Прекалено съм стар за такива игри.
Ето на - измъква се! - Имаш още един шанс,
ще заходя още веднъж.
Наляво! Наляво и надолу!
Кротко, красавецо! Няма да боли.
Ще се повозим малко.
Хайде, по-бързо!
Ще те закараме във фермата.
Прекалено тежко е! - Задръж така! Сега ще го закача.
Изчакай тук, ще се върна за теб след час!
Какво? - Доскоро!
Чакай! Не мога да бягам!
Какви ги вършиш бе, Барни?! Трябва да закача елена!
Ама че си тъпанар, вися тук като глупак!
Еленът остана!
Ах ти, задник! Студено е!
Оператор: ВИНСЕНТ МОНТЪН
Композитор и диригент: БРАЯН МЕЙ
Сценарий: ЕВЕРЕТ ДЕ РОШ
Е, прецака се, Гиби, няма що!
Режисьор: ДЕЙВИД ХИМИНГС
Проклета бракма!
Бърбори си с този елен цяла нощ. Да ти замръзне задника дано!
„Янки Зефир”!
„Щастлива Коледа”...
Уиски „Олд Кроу”.
Гледай ти!
О, красота!
„Министерство на отбраната”?
Медали!
Хайде, сандъче!
Сега се връщам.
Ела тук, красавецът ми...
Само как тежиш!
Искам те!
Ела, приятелче!
Така! Господин Гибсън...
Този път наистина ти провървя!
Хей!
Ще ме хвърлиш ли до града? - Скачай! Какво те води насам?
По работа. Карай!
Стари медали не се търсят много. - Какво значи „стари”?
Чисто нови са!
А вие откъде ги взехте? - По-малко знаеш, по-добре спиш...
Ще пийнете ли? - Не, благодаря!
Добре, давам ви 75 долара! - 75 въшливи долара?!
За всеки! - Аз рискувам живота си...
За всеки?!
Хайде де, играйте!
Ей, Барни!
Гиби се върна!
В момента е в кръчмата.
Крокодилът е много интересно животно.
Крокодилът може наведнъж да налапа четвърт кон,
а после се връща в дупката си и го повръща.
Така му харесва.
Оставя повърнатото там, докато се разложи достатъчно...
А когато се върне да си я дояде,
я смесва със стомашен сок
и след два часа това заприличва на крем...
Ей, добре ли си? А сега, за дивото прасе...
Дивото прасе е много капризно създание...
Къде беше, по дяволите?! - Този посерко се бил разтревожил!
Опита се да ме убие! - Строши ми хеликоптера, пияндурнико!
Да бе, вярно!
Успокой се, дъртако!
Хайде, ела ми! Гиби, успокой се!
Ах ти, негоднико!
Гиби, ще се нараниш! Остави дървото!
Свиня! Ах ти, проклета свиня!
Престани, Гиб, ще те ступам! - Жалък келеш!
Малък червей! - Върви се разходи!
Гиби! Недей, Гиби!
Слез от мен!
Взе да ми писва, Гиби! По-добре слез от мен!
Слизай!
Не си струваше... Тъкмо смятах да ти простя.
Пуснете ме! Аз съм най-добрият ви клиент!
Остави ме, Франк, винаги си плащам!
Гадняр си, Франк! - Всичко хубаво, Франк!
Не мърдай оттук! - Не ми се спи!
Хайде, пуснете ме!
Дали да не пийна и аз едно?
Барни!
Добре, да започнем с бира, а?
Хайде де!
По дяволите, Гиби!
Гиби, престани! На теб говоря - престани!
Предупреждавам те, Гиби!
Извинявай, старче!
Франк, извинявай за щетите. Пиши ги на моята сметка, става ли?
Стига бе, Франк, ти сам му наливаше пиячката!
Добре де, тръгвам!
Не можеш ли по-тихо? - Трябва да хапна. Имаш ли говеждо?
Имам. Виж под мивката.
Днес ще ходим ли на лов?
Не. Хеликоптерът се развали. - Как така?
Ей така! Не му се върти перката! - Вчера работеше.
Вчера много неща бяха наопаки. - Да не ме беше влачил на въжето.
Хайде, оправяй го! - Не става, всичко е за подмяна!
Ами че подменяй! Аз ли да те уча?
Ще ми трябват пари. - Колко?
Два бона, за да оправя всичко. - Е, после ще платим!
Плюс хилядарка на Франк затова, че му разби бара с резачката.
На Франк? Резачка? Ама че негодник!
Къде се беше затрил? - Какво ти пука?
Опита се да ме убиеш. - Да не се изгуби?
Може да съм намерил златна жила. А може би щях да ти кажа...
Какви ги дрънкаш? За тези боклуци ли?
Медали. Ще паднат пари от тях.
Откъде ги взе? - Намерих ги, в езерото.
В кое езеро? - Знаеш кое езеро, тъпанар!
Нали все летиш, смотаняко?
Искаш ли? - Не, благодаря!
Да, господинчо! Големи мангизи!
И никой не знае, освен мен. - Браво! Сега нагъваш котешка храна!
Знаеш ли колко ще платят колекционерите за тези медали?
Големи мангизи? - Да, мамка му, и тъкмо навреме!
Котешка храна?!
Леле, колко си грозен!
Какво каза? - Млъквай!
Заседнал е на брега като умрял кит.
Чудя се как никой не го е намерил толкова време.
Да не си намерил стар самолет? - Може би... А може би не съм...
Хайде, ще прелетим и ще вземем каквото си струва!
Нали хеликоптерът е счупен? - Сакс ще ни закара за 500 кинта!
Да бе, що не разкажем на всички!
Каза, че дават по 75 на парче? И ти си един търговец...
Може да са златни. Щом са ти дали по 75 на парче,
значи струват поне по 200. - Видя ли? Нали това казвам?!
АНТИКИ Монети, медали
Закарайте го в хотела!
Полиция!
ЗАТВОРЕНО
Съжалявам, затворено е. Не сме заключили.
За това ли взе 75 кинта на парче? Никак не е зле!
Я чакай! Ти случайно не си ли Гибсън?
Да... Не... Хайде да вървим в бара!
Извинете, щях да купувам. - Забравили сме кредитната карта.
Да изчезваме!
Измъкват се!
Карай след пикапа!
Казвам ти, привижда ти се!
Лесно познавам ченгетата, на тоя му пишеше на челото!
Защо спориш с мен? Знаех си, ще ни приберат за кражба!
Показа им стоката и сега се накиснахме!
За кражба ли? - Да, тъпите ти медали, идиот!
Че аз вчера ги продадох! - Да бе, да!
Сега вече загази. - Не съм виновен!
Според закона намерените трофеи са си мои!
Ясно, намерил си ги, но виж - на гърба на всеки има сериен номер.
Властите ще открият откъде са за 5 минути!
Намерих ги на „Янки Зефир”!
Глупости на търкалета! А този твой колекционер да не излезе в отпуск?
И всичко заради тези кирливи медали?
Те струват големи мангизи. - Работата е сериозна.
Всичко ли ми разказа? - Ами там имаше...
чувалчета с поща и... медали и...
Какво още? - Пиячка... И големи тежки сандъци!
Не видя ли какво имаше в тях? - Не.
Бяха заковани, а аз газех в ледена вода!
Жалко, че не можем да отидем с хеликоптера, да видим какво има.
Дъщеря ми би могла да ни даде назаем два бона.
Ти нямаш дъщеря! - Ти ще ми кажеш дали имам?!
А защо никога не съм я виждал?
Казва се Сали, живее в Уилпорт. От втората ми жена, Ирма.
Беше медицинска сестра... Добра приятелка...
С голям... гръден кош...
Ирма де, не Сали!
Не! Изключено!
Не! - Но защо, Сали?
Това все пак са си мои пари! - Казах „не”, значи „не”!
Колкото и да ти дам, ще ги изпиеш и ще пукнеш!
Държиш се с мен като с куче!
Пчеличката ни се счупи. Трябва да я поправим!
Това е делово предложение. Ще търсим съкровище.
Извинявай, но законът е ясен -
не можеш да получиш пари без мое съгласие!
А и нямаш разумно обяснение за искането си.
Добре, не ми вярвай.
Аз съм просто боклук и не заслужавам доверието ти.
Много умно. - Но погледни него.
Той е бизнесмен. Има собствен хеликоптер.
Има ферма за развъждане на елени. Той е мой партньор.
Трезвеник и уважаван член на обществото!
Щом той казва, че си струва...
Щом Барни Уитъкър го твърди, е ценно като майчино мляко!
Виж ме, Сали!
Не бях добър баща.
Вече не ме държат кокалите...
Но тези пари по право са си мои!
Добре! Само ми обясни за какво става дума.
За един самолет, стар, военен. Казва се „Янки Зефир”.
И разбира се, залог е неговата ферма, както и хеликоптерът му.
Убеден съм, че ще бъде доволен, получавайки тези пари.
Добре.
Аз ли?
Подпишете тук, моля! - Да, разбира се.
Ще ви наблюдавам, г-н Уитъкър!
Мога ли да видя залогът ви? - Да, разбира се.
Благодаря!
С баща ми се споразумяхме. Ще отнеме половин ден.
Ако получим парите, целият ремонт ще отнеме максимум един ден.
Това са подробности. - Чу ли, Сали?
Г-н Барни Уитъкър каза, че това са подробности!
Аз ще се погрижа за всичко... - Супер!
Бог знае защо ви се доверявам... Благодаря!
Това ли е транспортното ви средство? - Аха.
Също и залогът? - Да.
Това е купчина боклук. - Затова ни трябват парите.
Баща ви забърка тази каша, хеликоптерът ми не е виновен!
Не звучи достатъчно убедително,
но тъй като вложих 2000 долара от парите на баща ми,
то или ще се разпореждам аз, или нищо няма да получите!
Имам идея. Защо не дойдете с нас и да ни ръководите?
По-добре да се въргалям гола в калта!
Пределно ясно изразихте позицията си, господин Уитъкър.
Но това не променя ситуацията.
Зарежете това шантаво метално насекомо
и осигурете нормален транспорт до целта.
Откъде да го намеря? До езерото са 130 километра
и още 30 до самите останки.
Само медалите са поне тон! Да мъкнем всичко пеша ли?
Нали само баща ми знае мястото? - Видях го от хеликоптера.
Нищо не вдянах. - Можем да идем само с хеликоптер!
Пътища! На картата е пълно! Можем да стигнем с кола.
Пътища има много, ама на хартия! Държавни шаренийки!
Е, добре...
А лодка? Можете да плавате по реката.
Ще я мъкнете на гръб ли? Реката е почти пресъхнала!
Коне! - Коне ли? Нямаме никакви коне!
Имаме магаре... - Трай бе!
А вие, госпожичке, си вървете в кухнята!
Просто си мисля, че тази бракма не е безопасна.
Бре, мамка му!
Господин Уитъкър, нали?
Изключително съм щастлив да ви се представя. Казвам се Браун.
Тео Браун. - Господин Тео Браун.
И какво искате?
Разбрахме, че с вашия партньор сте намерили „Янки Зефир”,
натоварен с ценни медали.
Гарантирам ви, те ще останат ваши.
Интересуваме се само от поверителни материали на борда.
Къде е този самолет? - Искате да ви заведем там?
Бързо схващате, господин Уитъкър!
Ще говоря с партньора си, когато се върне, г-н Браун
и ще ви съобщя нашето решение.
Тръпна в очакване, господин Уитъкър!
Но мисля ще се съгласите - времето е пари.
Или искате някой друг да намери нещата и да останем с пръст в уста?
Имаме максимум седмица. Ако не и по-малко.
Поверителните материали атомна бомба ли са или какво?
Да, ако така ви харесва. - Само дето не е била изобретена!
Вече започвам да губя търпение!
Кой сте вие, та идвате тук и притискате хората?
Какво се случи с онзи нумизмат?
И какво ще се случи, ако откажа или ви кажа да качите горилите си
в черните си джипове и да се пръждосате оттук,
преди аз да изгубя търпение?
Шапката!
Разбирам. Много жалко!
Впрочем, коя е тази удивителна млада жена,
която видях в града с г-н Гибсън?
Бъди разумен! Да тръгваме!
Ще се върнем.
Бутнете!
Успокой се! - Гиби...
Гиби! - Това е Барни!
Как така? - Копелето ще кацне тук!
Тук какво? - Барни, шемет такъв!
Барни, полудя ли? Не може да кацаш тук!
Господи! - Разкарай се оттук!
Разкарайте се!
Какво прави той? - Ще вземе да убие някого.
Барни, какво става? - Дай ми това! Да се махаме!
Още не съм купил грог! - Какво правиш? Не ме пипай!
Да изчезваме, хайде! - Няма да летя с тази метла!
Какво правиш? Пусни ме! - Стига! Остави Сали!
Не искам да летя на това нещо! - Сали!
Спокойно, Сали!
Нямаш право! За какъв се мислиш? - Барни, стига си клатил!
Ще ме качва той насила! О, вижте!
Жалко за кльопачката!
Барни, как подкара това дърво?
Какво е това? Още една шега от твоите ли?
Стига де, Сал!
„Летище” до „Земя”, приемам, как ме чувате?
Чувам ви отлично.
Чудесно, засякох го!
Добре ли си? - Страх ме е.
Всичко ще е наред, Сал.
Гиб, би ли мръднал малко, мъча се да управлявам това нещо!
Не съм искала да съм тук, това беше твоя идея.
Добре де, Сал. Отмести се! А, така!
Ето ги и тях, Баркър, като на длан. Дръж курс 109.
Съжалявам, въздухът е прекалено разреден.
Да идем, където е по-гъст?
Това пък какво е?
Изгорелите газове.
Има недогорели съставки, дано не са много,
защото може да се взривим.
Изобщо не ти вярвам.
Да се лепнем ли по-близо? - Просто ги следвай.
Тези пък кои са? - Познаваме ли ги?
Не.
„Земя”, чувате ли ме? - Да, какво става?
Имаме връзка.
Старецът се фукал в кръчмата как го е намерил на брега.
Нека да се отдалечи от тях.
Баркър, предай да ни чакат в базата и да приготвят лодки!
Какъв е този шум, Барни? - Мамка му!
Дръжте се!
Очакваш да съм шашната ли? Да, ама не!
Хайде! - Барни, какво правиш?
Стига шеги, искам да кацнем! Искам да кацнем!
Господи!
Хайде, Сали, подай краката си! - Спри да ме дърпаш, ще те убия!
Хайде де, Сал, излизай! - По дяволите!
Излизай, Сали!
Хайде, скъпа, измъквай се!
Беше си вълнуващо, а, Барни?
Боя се, че съвсем си потрошил хвърчилото си.
Прав си, Гиб.
Браво! Чудесно! „Как си, Сали, наред ли си”?
„Да, добре съм! Супер съм”!
„Сигурна ли си, че си добре”? „Да бе, наред съм”!
„Наистина, много съжалявам, че стана така”!
Каза, че ще го оправиш за два часа. Било майтап работа!
Да не ти е влязла някаква песъчинка в подредения живот?
Вие двамата сте като два вързани елена.
Казах ви, че тая тъпа...
Къде тръгна тоя? - Разрешение ли му трябва?
Гиби, къде отиваш? - Трябва да пийна.
Има си много приятели в планините, ще ги потърси, не го мисли.
Разбира се... Има много приятели... Естествено...
Защо не ги поканим на купон тук? Супер! Приятели!
Просто прекрасно... Чудесно!
Виждам китайска масичка тук!
Привидяло ми се е. Това е само купчина боклук!
Нищо. Абсолютно нищо.
Мисля, че са в радиус от 25 километра.
Давай на север!
Добре, летим към новия лагер.
Тук сме им като на длан.
Идеално, тъкмо лесно ще ни видят. - Точно от това се страхувам.
Баркър, къде ни набута? Не сме на юг от езерото, а на север!
Погледни картата. Ние сме тук!
Какво става?
Какво, за Бога, правиш?
Какво? - Изчакай ме!
Хайде, излизайте оттам!
Водя един приятел. Слизай от дъщеря ми!
Толкова се радвам да те видя. - Гиби, ти къде изчезна?
Трябваше да летим над ледника, а птичката ни нещо се повреди...
Пусна ме във водата. А той духна като ужилен по задника.
А после бяхме в планините...
Имаше и някакъв друг пилот, нали, Хари?
Такива ми ти работи...
Имаш ли семейство? - Аз ли? Не.
Добър човек е Хари, а? - Знаем се отдавна.
Аз какво ти разправях? Имам много приятели наоколо.
Така е. - Та къде е съкровището ти, Гиб?
Хайде де, стара лисицо! Какво си намислил?
Барни, не си струва ни с ченгета, ни с бандити да се гоним.
Да, излишен зор заради някакви си медали.
За какво ли имат толкова техника?
Кой ги знае къде са... Опекъл съм си работата -
само аз знам мястото! - Хайде, Гиби, раздуй де!
Да вземем и него, а? Пети човек?
Много добре, съгласна!
Как можем да стигнем дотам? Може би ще ни заемеш...
Спокойно де, Гиб!
Защо г-н „Сръчко” не направи кола? - Как?
Отлично! Барни това го може! - Страхотна идея!
Имаме малко излишни колела.
Е, трябва ни само пепелник и сме на линия!
Ролбарът на хвърчилката дали става за нещо?
А как е двигателят, Барни? - Буквално тече като лейка, Хари.
Няма да свърши работа. - Явно няма.
Пък може и да стане. - Като нищо.
Разбира се, че ще стане. - Ще стане!
Влизайте, мошеници! - И приятелка ли си довел?
Още ли смучеш домашнярка? - Дойде ми на крака дотук.
Съвсем си глътна езика. - Изморила се е.
Да, след толкова гонитба...
Стегни се, Сал!
Здрасти!
Да направим следното - с горната част на хеликоптера...
Кабината ще ползваме за...
Хей, Рони!
Ще бъде ли достатъчно нависоко?
Да. - Сигурен ли си в това?
Пак сме в играта!
Нямаме грешка! - Да, от едно нищо го направихме!
А спирачки има ли? - Само радио нямаме.
И „Ферари” не може да ни се опре!
Добро утро! С нещо да помогна? - Добро утро!
Прекрасна утрин! Търсим тук едни хора...
Извинете, не чух името ви. - Хари.
Хари, значи. - Как си, Хари? Тук ли живееш?
Търсим двама наши приятели. Да са наминавали насам?
Може би си им помогнал вчера? - По това време тук няма много хора.
Хари, искам да ми кажеш накъде тръгнаха!
Аз съм от полицията. - Нищичко не знам!
Ами снощи, дойдоха приятели... - Погледни насам, Хари!
Търсят някакви останки около северния фиорд, това знам.
Намери шефа по станцията. - Друго не знам!
Ало, шефе?
Не може ли климатикът да работи по-тихо?
Ама как друса само! - Не е чак толкова зле.
Това пък какво е?
Явно бяхме дотук. - Да слизаме.
Не, ти стой тук.
Госпожице Гибсън...
Мога ли да кажа, че ви смятам за много привлекателна жена?
Господин Уитъкър, това вече взе да ми омръзва.
Да, разбирам.
Господин Гибсън!
Г-н Джи.
Неописуемо се радвам да се запозная най-накрая с вас!
Ти каза, че са ченгета! - Господин Гибсън,
мисля, че на вашата възраст би било по-удобно да пътувате с нас.
Човек с вашите знания и опит би ни завел до целта.
Това ще ни спести излишни неприятности.
Казах ли, че тук ще падат кинти? - С Гиби имаме общ бизнес.
Той идва с нас! - Така ли?
Препоръчвам ви да преразгледате решението си.
В противен случай...
Барни, нали се сещаш...
... че гладният крокодил
гълта наведнъж четвърт кон, завлича го в дупката си
и го повръща. - Да, повръща го.
Оставя го, докато се превърне в желе.
А когато се върне да го яде,
той има толкова силен стомашен сок, че го превръща в нещо като крем.
Какво сте намислили?
Давай, давай! - Какво правиш?!
Накъде караш? - Пази се!
Баркър, хванете ги!
Барни, внимавай! Гиби! - Къш, копеле!
Разкарайте се! Ето, получи си го!
Хванете ги, да не сме на почивка тук!
Това пък какво е?
О, Господи!
Не ми се пречкай!
Гиби! - Слизай, Гиби!
Гиби! Не!
Върни се, жалък плъх!
Барни, моля те, внимавай! Ще се преобърнем, моля те!
О, Боже!
Не стреляйте, глупаци! Не убивайте Гибсън!
Хванете го жив! Обкръжете го, идиоти!
Не се цели в него!
Тия и задника си няма да уцелят!
Баркър!
Баркър, хвани онези двамата! - Трябва ни жив! Засега.
Майк, ела с мен!
Ще се преобърнем! Излизай!
Барни, моля те!
Върви! Махай се! - Барни!
О, Боже!
Благодаря!
Ето ги, насам! - О, Боже!
Хайде!
Ей, чакайте ме!
Гиби! Гиби!
Няма да го убият, само той знае къде е самолетът!
Да се махаме!
Бре, мамка му! Оплетох се като скарида!
Мазни копелета! Мръсници!
Барни, копеле такова!
Кротувай, старче! - Да го закараме при шефа.
Хвани го под мишниците!
Много добре!
Пуснете ме!
Пуснете ме, бе!
Пуснете ме!
Ами Гиби?
Познавам Гиби, ще им се стъжни, че са го хванали.
Аз да не съм ви елен?! - Мирувай!
Е, господин Гибсън, радвам се, че сте мой гост.
Ще направя всичко, за да се чувствате удобно.
И на това съм благодарен. Нали няма да стрелят повече, сър?
Зависи само от вас.
Герой от войната ли сте?
Това е от самолета, който сте намерил в тези планини.
Искам да знам къде е той. Мога ориентировъчно да предположа,
че е някъде тук.
Много сте далеч от истината.
Забравих да ви представя помощниците си.
Това е господин „Строшени зъби”.
Това е господин „Спукан далак”.
А това е дясната ми ръка -
господин „Изнасили щерка му”, ако ни бъзикаш.
Аха, разбрах тънките намеци.
Чух съвсем ясно и точно. - Млъквай!
Да, господине! Слушам!
Баркър, придружи г-н Гибсън до предната седалка на моя джип.
Ама пътят дотам е доста сложен, трудно се стига до „Янки Зефир”.
Цял ден вървях из чукарите, преди да срещна приятел.
Не ми пука дали е на връх или на дъното.
Ще направя нужното експедицията да намери това, за което сме тук,
дори ако се наложи с гнусната ти, мръсна, уродлива, малка мутра
да изора всеки метър в тази противна страна!
Ясно ли се изразих?
Мисля, че го описахте перфектно.
Явно сте много великодушен човек...
Ах, ти, копеле!
Мазен пияница!
Баркър, къде са онези двамата? - Покриха се в гората, ето там.
Премахни ги! Ако се доберат до полицията,
наоколо ще стане навалица. - Няма проблеми, г-н Браун,
всичко е под контрол.
Виждам, много добре. Баркър? - Да?
Не ме подвеждай повече!
Разбира се. - Добре! По колите!
Е, г-н Гибсън, водете парада!
Югозапад!
- Разбрано.
Слушай, трябва да знам какво става!
Само не ми казвай, че търсим обикновено съкровище!
Нали? - Търсим нещо много ценно.
Искам Гиби да се върне. Какво ще правим?
Трябва да вървим напред и да се измъкнем от тези гадове.
Само напред. Ще измисля нещо.
Хайде, идвай!
Ами сега, някак си не е точно тук...
Назад, дай назад!
Назад! Всичко е наред!
Назад! Нагоре!
Нагоре! Дай газ!
Така, господин Гибсън, покажете ми точно къде е мястото.
Картите са безполезни, господин Браун.
Покажете ми го веднага! - Ами, някъде наоколо...
Криво-ляво някъде...
Някъде тук! Наздраве!
Навремето имах едно гадже,
казваше се Оливия.
Имаше едни такива червени очи. Точно като тази шашкъния.
Бива го.
Знаеш ли накъде вървим?
Има много следи. Колите са пълзели напред-назад.
Откъде знаеш накъде? - Не знам.
Трудно ми е, оттук трябва да минава 25-тия меридиан.
Май сме малко далече...
Да бе, знам, ясно.
Та ето какво, крокодилът налапва наведнъж четвърт кон
и го замъква в дупката си. После го повръща там
и го оставя, докато се превърне в желе...
Стой!
Ами, май сбърках, шефе. Пак не е насам.
Трябва да кажем на големия шеф.
Господин Браун...
Пак спряхме, господин Гибсън? - Да, господине.
Тези планини, нали знаете, много си приличат -
тук са кафяви, там са кафяви. - И после?
Ще ме прощавате, ама се въртим в кръг...
Трябва да се спуснем долу, но пък може да се убием.
Кой знае...
Някой може да бъде убит още тук.
Е, какво пък, момчета, дайте назад! Пълен ляв завой!
Обратно през ждрелото!
Гиби ги води точно както трябва.
Погледни, мотал ги е насам-натам поне два пъти!
Не искам да ти развалям устрема, но аз измръзвам, изморена съм
и повече не мога да вървя.
Добре, сетих се. - Какво?
Коне.
Коне? Ние нямаме коне.
Ей, я си ми връщайте коня!
Добре, добре! - Абе вижте, имам проблем.
Нищо наоколо не ми е познато.
Ще ме прощавате. Та, пресичаме 25-тия меридиан...
Добре! Ясно, разбрах!
След мен! Обръщайте колите!
Пристигнахме.
Чия е тази къща? - Не знам.
Вероятно е ничия. - Редно ли да сме тук?
Ами да, нали за това е строена?
Тук винаги има храна, завивки и всякакви подобни.
Ха, бобец! - Сали?
Какво ще кажеш за гореща вана? - Какво?
Да, вана! - Какви ги говориш?
Какво правиш?
Хайде, помогни ми!
Я виж това!
Вана? - На твое разположение!
Страхотно е!
Нещо ни будалкате, г-н Джи. Защо видяхме два пъти същия мост,
три пъти един сипей и всяка сутрин минаваме през един и същи брод?
Господин Браун?
Свърши ли рундът? Как се справям?
Стига, Баркър, за съжаление ни е нужен жив!
Господин Гибсън, не обичам насилието,
но ще ви оставя да изберете между две възможности:
„А” - спирате детинщините и ни водите право при „Янки Зефир”,
или „Б” - намирам дъщеря ви,
троша всички крехки кости по тялото й
и после ще ни отведете право при „Янки Зефир”.
Мисля да избера вариант „А”.
Добре! - Да, ама не е толкова просто.
Когато намерих „Янки Зефир”, бях хвърлен от хеликоптер и се загубих.
Това може да се уреди.
Потрошихме всъдехода и сега трябва да намерим друг превоз.
Хайде, бързо! Идвай!
Хайде!
Наведи се.
Господи!
Ето... Вземи! - Защо?
Изчакай 15 минути и стреляй! - Накъде?
Във въздуха или където искаш. Просто го направи!
Не мога. О, Боже, ужас!
Какви ги върша?
Ето, господин Джи!
Полезно е за зрението. - Не, благодаря! Не съм гладен.
Ей, Гиби!
Просто стрелям във въздуха, и толкова.
Господи! На хълма! Бързо, натам!
Мили Боже!
Напред!
Ама че неделя е днес!
Дай ми автомат! - Чакайте ме, шефе!
К'во правиш? Дай ми автомат! Бързо ми донеси един!
Изчакайте ме!
Мамка му!
Да вземем лодката, ще ни потрябва!
Зареден е!
Бре, по дяволите! Шефе!
Отзад е! Хайде!
Хайде, дай още назад!
Насам! Хайде!
Хайде! Оттук!
Хайде, давай!
Баркър, ти ли си? Да излизам ли вече?
Давай, Гиб! - Баркър!
Баркър! Говедо такова, оправи палатката!
Палатката ме затиска, идиот!
Вземи Гиби!
Мамка му!
Те взеха лодката! - Къде блееш, измъкват се!
Скачайте в другата лодка!
Давай!
След тях!
Наведете се! - Кой ще го кара това нещо?
Победителката в шампионата на Оукланд през 76-та.
Тя е лудетина. - Какво, тя ли?!
Това не ми харесва. - Дръжте се! Наведете се!
Гиби, наведи се!
Дръжте се, ще минем!
Сниши над тях! По-близо!
Пази се! - Мамка му! Боже, прости ми!
Давай по-бързо, Сали!
По-бързо не може.
Захождай за кацане, отзад нещо гори!
Долу!
Барни, внимавай!
Обръщай! Обратно към лагера!
Намали!
Помогнете ми! - Дай ръка.
Уайлър, свали ме долу!
Какви ги вършиш бе?! Давай след тях!
Прецака ги, Сали!
Само толкова ли можеш, Хейлин?
Да, господине.
Свършил е.
Внимавай, буташ се в колчето! Запали мотора!
Съжалявам! - Запали мотора!
Точно това е езерото. - А сега?
Не виждам самолета. Трябваше да е някъде тук.
Какво е това? - Какво? Къде?
Това са слънчеви отблясъци. Казах ви, че е на брега.
А, ето го, носи се по водата! Да ослепея дано, ето го!
Намерихме го! Той е!
Пълно е със сандъци „Олд Кроу”. Ей там! Зоват ни!
Кротко, Сал, внимателно! Леко, леко!
По-полека! Леко, леко...
Сал, приближи до опашката! - Точно така!
Дай по-близо до опашката! - Надясно!
Хванете се! - Почти е потънал.
Нищо му няма, ще го спасим.
Как ще влезем вътре?
Добър въпрос. - Товарният люк е отзад.
Ще го изтеглим до брега. И ми дай онова!
Неопрена бе, дай го!
Но той е на 3 метра под водата! - Ще го изтеглим.
Ще ви погледам с кеф.
Ама че име - неопрен! Сали, колко си глупава!
Аз ще огледам оттам, а ти върви покрай брега.
Добре.
Жалка, скапана страна!
Ей, приготви ли въжето? - Аха.
Хайде, давай!
Гиби, размърдай се!
Барни чака за поплавъците. Гиби, побързай!
Бързам де!
Баркър!
Ей, Баркър!
Ела тук!
Как се натресохте тук? - Влязохме в завоя,
но те вдигнаха такава вълна,
че се озовахме на брега. - Добре, стига плямпахте,
обратно във водата!
Тук след храстите мини вляво! Вляво бе!
Боже! Добре ли си?
Дай ми въже! Трябва ми въже! - Не може да се гмуркаш повече!
На края на рифа е, не го ли вържа, утре няма да го намерим.
Барни, не си струва рисковете за няколко си хиляди долара!
Рядко се поддавам на емоции, обаче...
Погледни това! Гледай! Ето на!
Боже мили! Злато! - Да!
Там има още хиляда такива.
И Гиби е бил на този самолет?
И с това също е фрашкано. Погледни!
Гиби е бил в този самолет?! Той би трябвало да знае за това!
И ти би трябвало да си знаел! За какво още сте ме излъгали?
За нищо! - Да бе, за всичко сте ме лъгали!
Не е така, това е за твое добро.
Стига плямпа глупости! - Какви глупости?
Изобщо не е било за мое добро, а заради това!
Добре де, щом така ти действа, ще го хвърля в езерото!
Не, не! Престани! - Аз го извадих, аз ще го хвърля!
Дай! Дай ми го!
Вече взе да ти харесва, нали? - Да! Така е!
Да, там има милиони!
Там има милиони долари!
Гиби, намерихме злато!
Така си е, хубавица е щерка ми!
Злато...
Злато?
Ройдън, ти ли буташ едвам? - Бутам, шефе.
Трябва да е в това езеро.
Стига, гаси!
Давай, Сал.
Бутай!
Ей, шефе. Само ние ли? - Да, ти и аз!
Хайде, бутайте!
Чао!
Шефе, нали двамата?
Ще ти изпратя картичка.
Трябва да е тук. Не разбирам.
Погледни!
Господин Браун? - Тук е!
Ето там.
Господи!
Сали, давай!
Хайде, Сали!
За „Янки Зефир”!
Давай, Сали!
Пълен напред! - Слушам, капитане!
Тръгваме!
Почти е мой, Хейл. 50 милиона долара!
Абе, Барни, да го издърпаме до река Марори,
там и крайцер можеш да скриеш. - А ти какво мислиш, че открихме?
Открихме „Янки Зефир”!
Ей, Сал, карай внимателно!
Давай ей натам!
О, Боже!
Ей, какво е това, Сал? - Да нямаш среща?
Имаме си компания. Вижте! - Какво?
Виж!
Това е Браун.
Сали, върни се назад!
Обърни лодката! По-бързо!
Гиби, домъкни се насам!
Дай ръка, Барни! Мамка му!
Крокодилите да ви изядат дано!
Спри стрелбата! Ще се кача на самолета.
Без малко да ми отнесе капата. Заедно с главата.
Ей, гледай! Виж това! - Какво е това?
Ами виж де! - Мътните ме взели!
Ама това е злато! - Точно така!
Откъде е? - От твоя самолет!
Прикривай ме, Хейл. - Слушам, сър!
Нали ви казах! Давай, мърдай! - Добре.
Дръжте се!
Не уцелих.
Изобщо не помръдва.
Стреляй, тъпако!
Простреляха поплавъците.
Имате 30 секунди да изчезнете и да ме оставите с моите 50 милиона.
Не се шегува, Сал. - Там има 50 милиона?!
Господин Браун? Господин... Браун!
Той потъва, Хейл! - Господин Браун!
Господин Браун!
За Бога, нека го зарежем, Барни!
Сал, не си права!
Всичко това си е мое!
Почти бяхме успели! - Барни, зарежи го!
Ей, Браун!
Благодаря, господин Джи! - Изчезвайте, той потъва!
Господин Браун? - Барни, направи нещо!
Не може да ги оставим да се удавят! - Да тънат копелетата!
Баркър, пусни се от мен! Баркър, изчезни!
Махни се от мен! - Не мога да гледам.
Баркър, некадърник такъв! Мой е! - Казах, че самолетът е мой!
Това е моят самолет, махай се! - Не, мой е! Само мой!
Да ви черпя по бира?
Чудна мисъл!
Е, ще вземем поне нещо за това. Дай си ми го, мое е!
Шибаният „Янки Зефир”!
Кой намери шибания „Янки Зефир”?
Докато мигне човек и рухва целта на живота му...
На теб не ти пука, нали?
„Щастлива Коледа”.
Така е по-добре.
Ами ако там долу се е разпаднал и цялото дъно е осеяно със злато?
На 300 метра под водата е. Невъзможно е да се извади.
Ами нали има подводници?
Или онези, френските джаджи, как се казваха?
Ба-тис... Кажи го де!
Абе както и да е...
Барни!
Ха, тук е останал един сандък!
Сандък...
Барни!
Ела да си пийнем! Барни, копеле такова!
Поне имаме едно кюлче злато,
можем да наемем водолази!
Сигурна съм, че банките ще ни отпуснат заем.
Ех, Барни, фасулска работа е!
Сали, няма ли да е по-добре да купим нов хеликоптер?
Къде отиде жаждата ти за приключения?
Наоколо е пълно със злато! Някой ще дойде и ще отнесе всичко!
Фасулска работа, а?
Барни!
В момента Барни и Сали Уитъкър управляват „Хелиджет турс”,
туристическа компания в Куинстаун, Нова Зеландия.
Гилбърт „Гиби” Гибсън притежава „Дънки клъб” в Порт Саид.
Превод и субтитри: Fittipaldi && qsatis
Редакция: Best Ripper
© 2009 Translator's Heaven http://subs.sab.bz
Баркър!
Помощ!