Мел Гибсън
Джоди Фостър
Джеймс Гарнър
във филма на Ричард Донър
~ МАВЪРИК ~ /1994/
За малко и мен да обесят веднъж.
Не ми пукаше много.
А на теб?
Ние си тръгваме.
Не искам някой да ме види тук…
и да си помисли, че имам нещо общо със…
злополучната ти смърт.
От друга страна… не е хубаво да си тук сам.
Съзнанието може да направи ужасни неща.
Наслаждавай се на компанията си.
Змии!
Чакай, Оли! Чакай!
Чакай! Не тръгвай без мен, ясно, Оли?
Господи, каквото и да съм направил да те вбеся…
ако ме измъкнеш оттук…
покажи ми какво те е вбесило и ще оправя положението.
Беше си гадна седмица още от началото.
Всичко започна като яздех към Кристал Ривър…
да взема малко пари от банката.
Трябваше да се сетя, че се задава лош късмет на хоризонта,
когато ми откраднаха коня и трябваше да го сменя
с не толкова чистокръвен.
Късметът ми трябваше да се върне бързо.
Играта на покер на века беше на четири дни път, в Сейнт Луис,
а не ми достигаха 3000 за входната такса.
Нямаше начин да пропусна тази игра.
Не само защото наградата беше половин милион долара,
макар че, толкова пари определено искат внимание,
но и защото трябваше да знам колко добър бях всъщност.
Веднъж завинаги.
Греъм Грийн
Алфред Молина
Джеймз Кобърн в ролята на капитана
Музика Ренди Нюман
Баш оператор Вилмош Жигмонд
По творбата на Рой Хъгинс "Мавърик"
Сценарий Уилиъм Голдман
Режисура Ричард Донър
БАНКА ЗАТВОРЕНО до утре сутрин
Така или иначе трябваше да пренощувам тук.
Работата ще почака до сутринта.
Здравейте, сър. - Здравей, синко.
Колко? - За ден, седмица или месец?
Не, не за да се грижиш за него, колко, за да го вземеш за постоянно.
Човекът пита ще купиш ли магарето.
Това магаре не струва и долар.
Спазарихме се.
Ето ти долар.
Не яде много, но си е редовно магаре.
И обича да му викат Артър.
Още щом видях този 'омбре', надуших неприятности…
…и препържен боб.
Нещо ми подсказваше, че това не беше случайна среща.
Покривам твоите 10 и вдигам с 10.
Какво имаш? - Фул хаус.
Биеш ме.
По дяволите! Дама с късмет си.
Заето ли е мястото? - Вече е.
Името ми е Анабел Брансфорд. Как те викат?
Брет Мавърик. Радвам се да се запознаем.
Играта ми харесва, както си е.
Ще донеса само плюсове на масата.
Почти никога не блъфирам и никога не мамя.
Не го вярвам. - Нито пък аз.
Харесвам играта, както си е.
Каква полза от празен стол? - Точно така.
Обзалагам се, че може да размислиш.
Обещавам, че ще губя поне един час.
Звучи добре. - Такива играчи обичам.
Играем с пет карти. - Моля, седни.
Казвам се г-жа Анабел Брансфорд.
Чух го и преди, г-жо, с изключение на "г-жа".
Плащайте. - Участвам.
Същата игра. Чипове, сър? - Можеш да загубиш, колкото искаш.
Двеста.
Каза, че ще губиш един час. - Държа на думата си.
Знам.
Залагайте.
Време беше.
Отговарям… и вдигам с 20.
Полека! Свършват ми чиповете.
Отговарям…
…и обявявам. - Две двойки. Аса и дами.
Късметлия съм, имам три шестици.
Съжалявам.
Добър залог. Май престана да губиш.
Това не се брои. - Моля?
Не мисля, че това се брои.
Имаш ли логично обяснение за това?
Мисълта ми беше другаде, а не в играта.
Мисълта му била…
Как се казваш, синко? - Джони.
Имаш ли фамилия? - Джони Хардин.
С какво се занимаваш? - Стрелец съм.
Предполагам, че щом си още жив…
и играеш карти с нас…
значи си много добър.
Искаш ли да разбереш?
Господа, тази ръка определено не се брои. Вземи всичко.
Колкото смяташ, че е честно… аз ще съм доволен на останките.
Винаги ли си бил мекушав?
Така мисля. Откак се помня.
Старият ми татко казваше "Този, който се бие и бяга,
може да избяга и друг път."
Какво? Виж, не разбирам…
Успокой топката!
Къде се разбърза, синко?
Успокой топката. Не стреляй! Просто се опитвам да изясня.
Казвах, че не разбирам, кое му е великото, да си смел.
Аз съм картоиграч. Наречи ме комарджия.
Искам да стана стар комарджия. Ти си стрелец.
При това чувам, че си изключителен.
Така че, ако се изправя срещу теб, какъв шанс имам? Отговор?
Нулев.
Абсолютно никакъв.
Искаш ли пак?
Проклетото нещо не ще да седи в кобура.
Трябва да има пружина там. Момче, нека просто да играем покер.
Кой иска да играе покер?
Кой иска да види как някой умира?
Да играем покер. По-добре богат, отколкото мъртъв.
Беше ли бързо? Мисля, че беше бързо.
Беше ли? - Да.
Как беше? Със закрити карти?
Мисля, че предпочитам да вадя!
Шегувам се.
Съжалявам. Не можах да устоя.
Моята миза.
Качвам със 75 долара.
Покривам.
И качвам с… колкото е това, прилича на 100.
Мамка му! Провалих се.
Не си платил да погледнеш… - Каза, че не блъфираш.
Имах чифт аса!
Казах, че никога не мамя и почти никога не блъфирам.
Това беше едно от тези "почти". - Мамил си през цялата игра!
Какво мислиш, че правих през първия час?
Изучавах те.
Слабото ти място е, че когато имаш ръка
разбъркваш картите и си малко нервен.
Току-що те нарекох измамник!
Нарече ме и мекушав,
но реших, че само ме бъзикаш.
Махни си ръцете от него!
Той е за нас!
Когато те видях през прозореца, повярвах във Всевишния.
Ти пиеше. Много. И игра лошо. Чия е вината?
Твоя, копеле! Ти си виновен!
Дойде нашето време.
Май ще има бой. - Ела тук, синко.
Искам да пазиш това.
Ако почнат да ме бият…
можеш да ме застреляш. - Да те гръмна?
Гледай това да не се напраши. - Успех!
Ще те нарежа на парчета, конте!
Много добре се биеш.
Радвам се, че не трябваше да те убия. - И аз.
Между другото, спечелих 20 цента.
Благодарение на щастливата ми риза.
Говорим за моите 20 цента…
Добре! Ризата ми е съсипана! По дяволите!
Какво друго може да стане? Ти бе!
Какво каза преди малко? Нарече ме нещо.
Нищо важно. - Нарече те мекушав страхливец.
Не съм. Може да съм казал мекушав измамник…
Измамник?
Само те бъзиках. - Бъзикаше ме?
Не обичам да ме бъзикат.
Приятел, съжалявам.
Сега аз те бъзикам.
Да играем покер.
Нека ти помогна за стола.
Това беше невероятно.
Понякога просто имам късмет.
Кой раздава? Аз?
Извинете ме. Стига ми толкова за днес.
Лека нощ, г-жо.
Лека нощ, синко.
Пет карти нали? - Както кажеш.
Може ли аз да взема шест?
Малко покерджийски хумор. Пак те бъзикам.
Кой е? - Анабел Брансфорд.
Не трябва да правя това.
Ти просто седиш в коридора.
Това още е законно в този щат.
Иска ми се да не бях женена.
Не можах да се удържа.
Исках да те прегърна.
Можеш да спреш, когато пожелаеш.
Знам, че може никога да не се видим повече…
затова смятам, че спокойно мога да кажа… ти си най…
ослепително привлекателният мъж, който съм виждала.
Сбогом.
Как мога да продължа
без портфейла си?
Ако не ми върнеш парите, ще те арестуват.
Не ми се сърди. Не съм виновен, че си неумела крадла.
Аз съм много добра крадла. Просто имах… лош късмет.
Знаеш за какво става дума.
Откъде си? Акцентът ти също има нужда от малко работа.
Повечето г-да харесват южняшкия ми акцент.
За това няма спор.
Но се обзалагам, че няма г-н Брансфорд, нали?
Няма и никога няма да има, много благодаря.
Сега какво ще правим?
Няма да ме предадеш, нали?
Аз спазвам законите. Мой дълг е да те предам.
Боя се, че се налага.
Какво пък толкова! Взех си парите и никой не е пострадал.
Нека го наречем услуга, става ли?
По дяволите! - Какво?
Ти си толкова дразнещ и приятен.
Трябва да поработя върху това, предполагам.
Ето, пак си приятен.
Мисля, че ако се бяхме запознали при други обстоятелства…
щяхме да се намразим.
Няма г-жа Мавърик, нали?
Сигурен съм, че щях да си спомня.
Може ли?
Ще ми се да не се бяхме запознавали.
Сбогом.
Мамка му!
Може ли да ти помогна?
Трябва да признаеш, че бях по-добра този път.
Не просто по-добра. Беше много добра.
Така ли? - Не просто добра. Много добра!
Благодаря.
А сега… е време да направиш нещо, което искам.
Как смееш? Аз съм дама. Никога!
Не и ако бяхме на по 100 години.
Не искам да спя с теб.
Защо?
Страшно е! Ами ако задремя?
Бог знае какво ще ми откраднеш.
Като се събудя ще ми липсват сума неща.
Но не знам как да почистя това,
а очевидно, ти трябва да знаеш.
Пералнята е затворена. Тръгвам рано, а ти си ми длъжница.
Не я колосвай прекалено.
Ако мога да те пипна, мога да пипна и ризата ти и мечтите ти.
Искаш ли помощ? - Да, благодаря.
Благодаря. - Лека нощ, Берт.
Брет. Така се казвам. Брет.
Добро утро. Юджийн вътре ли е?
Да, сър, но е зает.
Ставай, плешив негоднико! Изправи се!
Трябват ми пари. Изпразни чекмеджетата на бюрото.
Млък! Сложи парите на масата. - Нямам пари.
Обир!
Това е старият ми приятел Брет.
Кажи на всички, че всичко е наред.
Кучи син! - Тъпо копеле!
Как си, Юджийн? - По-зле няма накъде, Брет.
Знам, че ти дължа $1000. - За тях дойдох.
Ще вземеш ли 100?
Винаги си плащам дълговете. Дай ми време до края на годината.
Края на…? Юджийн, парите ми трябват сега!
За шампионата по покер.
Колко е началната такса? - 25,000 долара.
Не ми достигат 3000, но с Джоузеф и теб…
Порк Чоп Слим също ми дължи, но вдовицата му
използвала парите за погребението.
Не откриха тялото му. - Какво?
Не откриха тялото му.
Вдовицата ме изигра. Какво им става на хората в днешно време?
Разбирам те. Не можеш да им вярваш. Вземи последните ми 100.
Не ща последните ти 100. Ами Матилда и хлапето?
Банков обир!
Чухте го! Банков обир! Отивай там!
Аз ще взема това, стрелецо.
Много съм ви задължен. Изпразни си джобовете, старче.
Имам сребърен долар.
Дай нещо по-добро! Пръста на спусъка ме сърби.
Добре, не стреляй. Не стреляй!
Вземи го.
Стотици и хиляди! Каза, че си разорен!
Сега съм! Той ги взе. - Ще взема и останалото!
Нямам повече. - Изпразни си джобовете, копеле!
По-бързо!
Я ми дай това!
Да взривим сейфа! Пали!
Главите долу!
Остарявам за тези работи!
Курвини синове! Преварихте ме с ден!
Не мърдай.
Само това ми остана.
Нищо притеснително.
Искаме да си поговорим, друже.
Къде отиваш?
Пипнахме те!
Някой видя ли ви? - Не.
Ако бяхте закъснели снощи, чудовището щеше жив да ме изяде.
Видяхме. Някой заподозря ли нещо?
Никой. Бяхте чудесни! - Истината е, че ни хареса.
Без майтап. Мерси, че ни удари леко.
Леко ли? Това бяха най-добрите ми удари.
Този тук ми огъна малко канчето.
Това е добре. - Дължиш ни по 5 долара.
Точно така. По 5 на всеки, нали?
Няма да повярвате. Ограбиха и банката, и мен.
Ще ви дължа. - Казваш…
че нямаш пари да ни платиш?
Ако ме убиете, няма да станете по-богати.
Но ще се почувствам по-добре.
Имаш право. Я да видим…
Съжалявам. Забравих. Честно, забравих.
Винаги държа малко във вътрешния джоб на елека за черни дни.
Това е добре, защото бързо се заоблачи.
Това е 100-доларова банкнота. - 100 долара?!
Но трябва да ми върнете ресто.
80 ми стигат… 75.
Да видим колко имаме тук.
Имам 17. - 17? Дължиш ми 8 от месец.
Ще се разберете по-късно. - Винаги ме мамиш.
Не мога да повярвам! - Ето ви стотарката.
Беше ми приятно да работя с вас.
Пази ги под шапката си!
Новините пътуват бързо в стария запад.
Това са по 25 на човек.
Още от дете вярвам, че имам дарба.
Че ако мисля достатъчно силно за карта…
съм способен да я изтегля.
Татко ми казваше, че съм глупчо. Но аз знаех…
че ако вярвам истински и се случи…
това ще си е чиста магия.
Разбира се невинаги ставаше.
Какво очаквам?
Всъщност, никога не е ставало.
Жена сладур.
Щастливата ми риза.
Брансфорд…
Чакай! Ти! Чакай там!
Задръж ферибота! Чакайте ме!
Нарочно си го направила! - Разбира се!
Това е щастливата ми риза. - Тогава сам си се пери.
Бельото ми е от Ню Йорк.
Знаеш ли къде е направена тази риза, лейди?
Париж, Франция, там!
Мислиш ли, че може да се купи от най-близкия магазин?!
Защо не опиташ на детския щанд?
Пусни дамата.
Когато най-малко очакваш, пристига твоят герой.
Зейн Купър. Приятелите ми викат Кууп. Добре звучи.
Това създание е Мавърик, а аз съм Анабел Брансфорд.
Ще пътувам с този дилижанс. - И аз. Ще бъде забавно.
Бог знае какво би направил с мен в дилижанса два дни.
Надявам се да се успокоиш и насладиш на пътуването.
Имам чувството, че ако нямаше жени…
никой от нас нямаше да е тук.
Какъв е смисълът?
И мъже ако нямаше, пак нямаше да сме тук.
Присмиваш ли ми се? - Не се дразни.
Да кажем, че се съгласих с теб, но по необичаен начин.
Какъв би бил светът без джентълмен като теб?
Пътник! Елате насам.
Оттук, сър. Да ви помогна ли?
Аз съм кочияшът.
Добре ли си? - Защо всеки това ме пита?
Качи ме горе, за да подкарам това нещо.
Мисля, че е време да се опознаем.
Г-н Мавърик се стреми да бъде картоиграч.
Не съм пълен невежа в картите. Свързано е с професията ми.
Какъв сте вие? - Пазител на закона.
Сигурно сте най-добрият. Мога да позная неща за мъжете.
Не разпознавам откъде е акцента ти. Откъде по-точно от Юга си?
Бил ли си в Мобил? Оттам съм.
Мобил, Алабама? Бил съм разбира се!
Сигурно познаваме едни и същи хора. Ти започни.
Опитвам се да забравя това място. Преживях такава лична трагедия там.
Женското страдание не е смешно, Бърти.
Има изключения.
Пази си портфейла.
Ей, кочияш! Крадлата и старчето смятат, че много друса!
Как сте успял да ги хванете? Девет мъже, всичките въоръжени?
Даде ли човек обет да си върши работата, е длъжен да го спазва.
Не се ли страхуваше? - Малко.
Г-н Мавърик не вярва в смелостта.
Мисля, че смелостта е хубаво нещо…
просто е надценена, а и не ми подхожда.
Осъзнах нещо.
Какво? - Ти си безхарактерен.
Да. Това ме е опазило жив досега.
Проблем ли има?
Не!
Какъв е майтапът? - Ти, Панчо.
Ти си майтапът. - Обясни.
Ще трябва да ни платиш повече, отколкото ни плати Мавърик.
Той ви е платил да паднете? - Плати ни, и то добре.
С банкнота от 100 долара. - Добра пара за един ден работа.
Трябваше първо при мен да дойдете.
Щях да ви набия безплатно.
Мавърик е мой така или иначе.
Но този път е лично.
100 долара!
Напряко ли кара?
Ей, събуди се!
Спи ли? - По-сериозно е, мъртъв е.
Ставай и спри дилижанса.
Току-що облякох чиста риза. Ти го спри.
Това колело е хлабаво. Ако изпадне, всички ще загинем.
Качи се и спри дилижанса. Аз ще се погрижа за колелото.
Дай ми шапката си. - Гледай да ми става като се върна.
Бърт, стига си игра и спри конете.
Положението е сериозно!
Ще се оправи. Изглежда сръчен. - Така ли?
Защо не оправиш колелото? - Колелото си е наред.
Тогава му помогни. Ще те убие като се върне.
Не, не. Ще ми благодари в молитвите си.
Какво прави отзад?
Съжалявам!
Стига си се занасял! - Бръкна ми в окото!
Ставай и спри конете!
Ей, коне! Спрете!
Нека ти помогна - Ще се оправя.
Какво му е на колелото?
Добре си е. - Нищо му нямаше.
Знам, погледнах го отблизо…
отдолу.
Не се ли чувстваш по-добре, че беше тъй смел?
Не беше ли вълнуващо? - Разбирам.
Това е било изцяло в моя полза. - Да.
Помага ми да изградя характер.
Точно. - Прелива от гордост.
Ама че, смешно. Би помислил, че ще съм вбесен, нали?
Дай ми ръка.
Повече никога не се… опитвай да ми помогнеш.
Ти също. Отдръпнете се.
Назад! - Отиваме си.
Неблагодарник!
Помощ. - Какво?
Помощ.
Какво каза?
Моля те, помогни ми. - Хвани ръката ми.
Ти хвани моята.
И другата.
Внимавай с кактуса! - Не ми пука за кактуса.
Просто ме изтегли. - Точно така.
А сега ме пусни!
Неблагодарник.
Предполагам, някой трябва да каже нещо хубаво за покойника.
Откъде да знаем дали е бил добър? Нищо не знаем за него.
Единственото нещо в портфейла му са имена на бардаци.
Не допускай Мавърик да се добере до игрите.
Неприятности!
"Макар да ходя в долината
в сянката на смъртта, не се боя от злото."
Нападнали са ги индианци. - Да, бяха индианци.
Мадам, не са били индианци.
Видях ги. Бяха с цветовете на войната. - Ако са били индианци…
Обещах им да ги заведем до Кристал Сити.
Това е в обратна посока. - Само един ден.
Трябва да стигна до играта. - Знам къде трябва да стигнеш.
Взеха музикалната кутия на детето. - Любимата ми!
Отмъкнаха каруцата с парите ни.
Успокойте се! Колко пари точно?
Що за животно си?! Колко бяха парите точно?
30,000 долара. Щяхме да основем мисия.
Ако ви върна 30,000, ще ми дадете ли 10 процента?
Пет процента.
Не, 10 процента, Мери Маргарет.
Искам си сватбената рокля, за когато си намеря съпруг.
Можете ли да го направите?
Разбира се. - Слава Богу!
Ще ви дам 10%, но накарайте тези диваци да страдат.
Казвам ви, тук няма враждебно настроени индианци.
Определено, това са барабани.
Отново си прав, Берт.
Брет.
Е?
Приличат на трапчинки в пясъка, но са конски следи.
При това, от подковани коне. Индианците не подковават конете си.
Индианци са. Сигурно са откраднали понитата.
Не всички са като теб. - Какво има между теб и индианците?
Нищо. Гледам да гръмна поне 1 на ден, ако е възможно. А ти, Кууп?
Те са си виновни, че са дошли на земята ни преди нас.
Какво правите тук? - Ние сме партньори. 50-50.
Звучи ми като 50-50.
И ти ли искаш 50 процента? - Искам дамите да си получат парите.
А, добре.
Не си деля наградата с никого. - 60-40 приемливо ли е?
Какво ще свършиш за твоите 40%? - Ще помагам.
70-30? - 70-30?
Не знам за 70-30. Не си точно съгледвач с опит.
Голям съгледвач си! Следваш няколко коня. Всеки го може.
Всеки ли? Виждаш ли този ястреб?
Недей! - Няма да застрелям ястреба.
Знаеш ли какво означава ястребът?
Нищо. Но ти не знаеше това. - Знаех!
Не знаеше! - Деца!
Да не надуши индианци в Монтана?
Тихо.
Какво има?
Какво чуваш? - Нищо.
Реших да подремна преди залез.
Ще се промъкнем нощес.
На какво се смееш?
Има 6 коня там. Трябва да са те.
Набито око имаш. - Трябва да ги завържем.
Чакай. Можеш ли да ме научиш как да играя добре покер?
Сега ли? - Може да умреш после. Сега трябва.
Важното е да наблюдаваш.
Виж дамгата на кавалерията и подковите на този кон.
Не са индиански понита. Това ги издава. И ти се издаваш.
Като играеш покер си играеш с косата. - Не е вярно!
Ще млъкнете ли? Слушай!
Прилича на музикална кутия.
Ето ги.
Ето я музикалната кутия, за която говореше тя.
Виж го онзи накрая.
Носи роклята на любимата ти Мери Маргарет.
Маргарет… Мери? Не ми е любима. - Мина на малко име.
По-тихо!
Ти си луд!
Видя ли някакви пари?
Не.
Лесно ще ги надвием. Полупияни са.
Какво е това "ние"? Това си е твоето шоу.
Ще си стоиш тук и ще ме оставиш сам срещу шестима въоръжени?
Аз имам 1 револвер с 6 патрона. А 6 револвера имат 36 патрона.
Ами ако имат по 2? Стават 72 патрона. Може да имат и пушки.
Млъкни. Дърдориш. - Дърдориш.
Не, не дърдоря. - Дърдориш.
Не се притеснявай, вероятно са пияни.
Кууп се е справил с 9 трезви, нали? - Той е винаги трезвен.
Тя нямаше предвид това. - Това каза.
Казах, че разбойниците са били трезви!
Млъкни!
Ето го, идва.
Ами ако имам неприятности? Сериозно. - Аз съм зад теб.
Така ли? Като "колелото ще падне"?
Онова беше свързано с чупене на кокали. А това - с умиране.
Друго е. - Умиране. Правилно.
Дай ми го. Може би е последният ми шанс. Дай го.
Как смееш?!
Имам нужда от всичко. - Вземи си твоя. Защо моя?
Добре, 50%.
Не! 50-50. - Не! 60-40.
Добре, 60-40.
Ти си най-бързият. Защо ти е малкият ми пистолет?
Кой каза, че е най-бързият? - Истина е. Бърз съм.
Но не мога да улучвам… особено ако се целя в хора. Трябват патрони.
Прикривай ме. - Бърт…
Брет. Името ми е Брет. Ти си Анабел, той е Кууп.
Все едно ме стреляш така. - Внимавай! Чу ли?
Разбира се. И ти също.
Здравейте.
Хайде, събуждайте се! Спокойно.
Видях огъня ви и реших да ви навестя за малко.
Кой си ти? - Бърт Мавърик.
Аз съм Брет Мавърик, и дойдох да ви кажа, че към главата
на всеки от вас е насочен пистолет.
Просто свирнете, за да ви чуят. Обкръжени сте.
Друго колело ли падна? Пляскайте ако не можете да свирите!
Видяхте ли? Там са.
Шериф Купър ще ви пръсне мозъците. Сигурно сте чували за него
Знам, че си мислите, че е стар и грохнал,
но още стреля точно.
Зад вас е Грозната Ани Брансфорд.
Родила се е наопаки, но никой не забелязал.
Като малка й връзвали месо на шията, за да си играе кучето с нея.
Когато прави секс, трябва да се преструва, че е някоя друга.
Печен си, Барт. - Признай си, беше смешно.
Не мисля така.
Някакви индианци нападнали керван.
Казаха ми, че може бели да са се маскирали на индианци, но не вярвам.
Ако дойдете с мен, ще уредим въпроса и после ще се наспим.
Просто ме следвайте. Ставайте.
Ставайте. Подредете се в редица и да вървим.
Ще запомниш това!
Няма ли да му помогнеш? - Може да ме убият.
Ти ли му помогна?
Гръмна ми уискито!
Ръката ми!
Това беше моят пистолет!
Не е ли чудесен? - О, да.
Гледай само! Справи се с всичките. Не е ли чудесно?
Ще бъда богата! - Абе, нищо особено.
Ще ти кажа къде сбърка.
Къде са парите?
Казвай къде са!
Сваляй роклята! - Как смееш!
Не ти. Той. - Остави парите!
Аз ги намерих! - А мен за малко да ме убият!
Аз ще взема парите. - Аз ще ги преброя.
Не й давай да ги пипа!
Къде тръгна? Остани и разчисти бъркотията си.
Разчисти тази бъркотия!
Назад! Свалете револверите и се подредете в линия.
Не я оставяй да се приближи на повече от 10 м от парите!
Намерих ви. И рече Той: "Търси и ще намериш."
И аз ви намерих! Каква радост!
Благословени да сте, че открихте сватбената ми рокля.
Сега мога да се оженя. Бог мисли, че е добре да имаш деца.
Красива рокля е. - Благодаря.
2500…
2600…
2800… - 2700, госпожо.
Сигурна ли си? - Сигурна съм.
Тя знае.
2700, 2800…
…900.
3000 долара.
Ето г-н Мавърик, 10-те процента, които обещахме.
Остават ни 27,000, Маргарет Мери.
Не е достатъчно да основем мисията.
Не се тревожи, ние сме почтени жени. Обещахме на г-н Мавърик 3000.
Дадохме му ги. Господ ще ни помогне.
Тате ми казваше
"Не кихай, когато се криеш и не се усмихвай като лъжеш.
И никога не взимай пари…
от жени, загубили куче, сватбена рокля и фургон."
Алилуя!
И аз загубих сватбена рокля!
Върнахме си парите. Свети Мавърик!
Имахме сделка. Дължиш ми 30%.
Аз държа на думата си. Имаш 30% от каквото имам.
Мразя да прекъсвам, но имам проблем.
Щом тези изменници не са индианците,
кой биеше барабаните?
Може би те.
Аз ще се погрижа за това.
'Здрасти Брет, дошъл си за парите, които ти дължа ли?'
Някой разбра ли това?
Ти знаеш всичко за индианците. Можеш ли да говориш с него?
Ще направя всичко възможно.
'Приятелю, помогни ми с това… Ще ти обясня после.'
'Колко време ще отнеме? Жега е.'
'Бързо ще го направим… Сега ми изкрещи!'
Какво казва?
Изглежда сме извършили ужасен грях.
На свещена земя сме. - Не знаехме, че е свещена.
Можеш ли да му го кажеш?
'Разтърси глава и стреляй във въздуха с пушката си…'
'изглеждай като побеснял… говори много!'
Боговете му искат жертва. Няма измъкване.
Жертва?
Човек.
'Справяш се отлично… Посочи с пръст всички и говори гневно!
Можем да си вървим, ако някой от нас мине изпитанието им за смелост,
но един от нас трябва да иде с него. - Какво е изпитанието за смелост?
Виждаш ли това?
Отрязва ти ръцете. Ако не издадеш звук минаваш.
'Кое е момичето? Хубавичка е!'
'Посочи я и кажи, че я искаш!'
'Абе, аз наистина я искам! Свободна ли е?'
Ще умра, преди да му дам да те пипне!
Твърде много са! Не мож ме опази! - Права си.
Не показвайте страх! Подлудява ги.
Един от нас трябва да иде или ще се лее кръв.
Аз ще отида. - Не, аз.
Длъжник съм ти. Вече за малко да умреш 2 пъти.
Не умея това, което ти можеш. Заведи тези хора на безопасно място.
Аз ще отида, спокойно. Третият път е късметлия.
О, Брет…
Хареса ми като ме нарече Брет.
Само едно нещо. - Какво, Брет?
Като блъфираш, не почуквай с нокти зъбите си.
Това ти е второто издаване. Елиминирай го.
Дори в такъв момент мислиш за другите.
Сбогом, скъпа.
Прав беше, Кууп.
Никога не съм се чувствал по-добре.
Грижи се за себе си.
Като ми отрежат ръцете,
щастливата ми риза ще ми става.
Чао, Брет.
За какво беше тоя театър? Гърлото ме заболя.
После ще ти кажа.
Мога да умра щастлив сега.
Откъде взе този боклук?
Спечелих го на покер от един руснак. Внимавай! Внимавай!
Колелото ми! Гледай!
Май ще си остана на кон.
На какво се смеят? - Никой не го е яздил досега.
Умееш да избираш хубави места. - Така е.
Следващият път като ни изгоните от земята ни, ще намеря някое блато
и може би ще ни оставите на мира.
Вкусно ли е? - Не.
Каква е тази работа с барабаните и цветовете на войната?
Имахме лоша година.
Нямаше много лов. Тогава дойде руският граф, дето ми даде колелото.
Дойде и поиска да види истинския Запад, и аз казах, "Добре."
Добре плаща.
Намазахме си цветовете на войната и подвикваме като идиоти.
Иска да му говоря като в книгите: "Хау, бял човек!"
Големи задници сте!
Разбира се, трябва да чува барабаните непрекъснато! Взех да се изнервям.
Ще отмине, но ще имате парите. Какво те яде?
Нямам 1000-та долара, дето ти дължа.
Знаеш си, че ще кажеш така.
Съжалявам. Ще си ги получиш веднага щом обменя рублите в долари.
Кога ще стане това? Голямата игра е след няколко дни.
Голямата игра. Трябват ти 25,000 за участие. Ти си луд.
Знам. Предполагам, че трябва да спечеля 3000 за ден.
Ако ми върнеш 1000-та ще ми трябват само 2000.
Чакай малко!
Имаш 22,000 долара?
В брой? - Не са в жабешки кожи.
Никога не съм виждал 22,000 долара.
Никога не съм виждал 25,000. Ужасно е.
Може ли да ги видя? - Защо не?
Може ли да ги пипна? - Можеш да се овъргаляш в тях.
Къде са? - Къде може?
Какво е това?
Много смешно. - Какво?
Това е вестник!
Добре ли си? От храната ли нещо…?
Ще я убия! Анабел!
Как може да ме ограби, когато отивам на смърт?
Щеше да ми отрежеш ръцете, а тя ме е ограбила!
Стегни се! Всички гледат.
Ето ти парите. Просто исках да видя как ще реагираш.
Бъзиках те.
Бъзикаше ме? Не обичам да ме бъзикат.
Ще те убия! Ти ще си мъртъв, а аз щастлив.
"Мъртъв" ли каза? - Да.
Хрумна ми нещо.
'Вождът иде. - Да. Ето ги.'
Голям задник е.
Бонжур, бонжур, монсиньор…
Хау, бял човек!
Здравей, благородни дивако. Имах ужасен ден.
Убивам всяко животно, което видя
и се отегчавам. - Отегчаваш се?
Може би ще заинтригувам Негово Величие с най-голямата тръпка на запада.
Какво е тя? - Ела, ела!
Коя е най-голямата тръпка?
Да убиеш индианец. - Да убиеш индианец?!
Законно ли е? - Белите го правят от години,
но трябва много уомпъм.
Колко?
Хиляда.
Хиляда? Няма да го връзваш. Няма да е спортсменско.
Не, ще е свободен, но ще е лесна мишена.
И без това ще умре. Пуши много тютюн.
Много болен. Избави го от страданията. Сделка?
Сделка.
Аз иде намери го и вдъхне кураж.
Индиански закон казва смърт нещо лично. Ти чака тук.
Е, кой друг? Повреди ли пушката му?
Не се дели от нея.
Страхотно! Каква ми е файдата ако умра?
Уговорих го за 500 долара.
Струва си риска. Давай. - По 250 на всеки.
Само аз рискувам. За какво са ти 250?
Е, графе!
Прави се на болен.
Кажи му да бяга. - Грешка!
Защо? Не искам да се стъмни.
Индианец убит от оръжие на бял не отива в Ловните полета.
Индианец умира по индиански начин.
Никога не съм използвал такъв. Никога!
Много е лесно, виждаш ли?
Нищо чудно, че са ви надвили толкова лесно. Дай ми я!
2000 долара.
2000. Дай ми я. - 2000.
Ела, ела!
Мамка му!
Убих го.
Наистина го убих!
На лешоядите ли ще го оставиш?
Никога не съм го харесвал. Хайде, да вземе пари сега.
Направихме го!
Успяхме. Да, "ние"!
Копеле такова, можеше да ме убие!
Свистяха стрели, куршуми… - Трябваше да изглежда истинско.
Истинско? Сигурен си бил, че ще пропусне!
Стреляй. - Ти стреляй. Ще ти покажа нещо.
Бягай! Давам ти 5 секунди преднина.
Спасих ти живота!
Стреляй и ще видиш.
Не е смешно. - Боли, нали?
Всеки, който стреля с лъка ми не може да си използва ръката половин ден.
Твои се. Заслужи си ги.
Бих те целунал, но има хора наоколо.
Не го прави.
Предполагам, че ще тръгваш.
Как ще обясня, че съм избягал? Имам още ръце.
Кажи им, че си ни напил и си избягал в суматохата.
Никой няма да повярва. Тъпо е.
Вие вярвате на всичко. Освен това, тук не са 500 долара.
Колко са? - Уговорих тъпака за 1000.
От 500 на 1000?
Кой е най-добрият? - Глупакът би се навил и за 2000.
Не, не. Това е прекалено.
Трябват ми още 2000. - Ще ги спечелиш скоро.
С моя късмет сигурно ще загубя и тези 1000.
Хей, какво правиш?
Обиждаш ме като ги броиш? Точно са.
Съжалявам, Джоузеф, но напоследък приятелите ми, дори най-близките…
…ме мамят.
Ей, Мав. За какво са приятелите?
Всичките са, нали?
Трябваше бързо да се махна оттам,
защото много скоро Джоузеф щеше да измисли
как да ми помогне да реинвестирам хилядарката.
Довиждане, Бърт.
Не само 2000 долара не ми стигаха. Нямах и време.
Трябваше да платиш повече на каубоите ти.
Имаш късмет, че нямам против да ме правят на глупак.
Ако не беше направил това, можеше да те оставя жив.
Но сега няма.
Хрумна ми, преди да припадна, че може би ме бъзика.
Но все пак… може би не.
Стой… Стой, Оли!
Достатъчно, Господи. Открих смирение.
Ако ме измъкнеш от това… Не искам да бъда…
…твърде нахален, но…
Давай, Оли!
Благодаря ти, Господи.
Хайде, Оли, вече можеш да спреш.
Оли, можеш да спреш.
Можеш да спреш. Браво на теб!
Не тръгвай, Оли!
Стой.
Не, не бягай!
Оли!
ПОКЕР ШАМПИОНАТ ОЛ РИВЪРС
ЛОРЪН БЕЛ
Брет Мавърик! Я да те видя! Моят герой е жив и здрав.
Май се радваш да ме видиш. - Така е.
Как избяга?
Вече не съм цял мъж.
Красивият ми, съвършен мъж.
Не искам да бъда нахална, но…
Чудя се, можеш ли да ми заемеш 4000 долара?
Само губех тези дни.
Значи не може да влезеш.
Ако беше по силите ми, бих ти дал веднага парите.
Проблемът е, че не ми достигат 2000.
А бедното ми, чисто сърце копнееше за това.
Това вино е за селяни!
Разчитайте на това, г-жо Брансфорд.
Останете си чиста, а аз ще се върна ей сега.
Да ловувате диваци не е ли опасно?
Примитивно е, но обичам да убивам.
Извинете ме, може ли да поговорим? - Знаеш ли кой съм аз?
Не, но знам кой съм аз. Мавърик от Бюро Индиански въпроси.
Свършен си, графе. Джоузеф проговори.
Не познавам такъв човек.
Същото каза и той за вас, като започнах да разследвам убийството.
Но в затвора каза истината, както ще направиш и ти.
Но, аз не съм американец. - Убийството си е убийство, графе.
Чакат те 10 г. затвор и ще платиш 6000 долара глоба.
Шест? Чакай! Имам…
Имам 6000. Помогни ми.
Знаеш ли какво е наказанието за подкуп?
Не, моля те, заминавам си у дома. Вземи 6.
Моля те, вземи! - Добре.
Съдилищата са претоварени. Ще те пусна.
И не стреляй повече индианци. Ясно? - Няма, няма.
Извинете ме, инцидент ли е станал?
Може ли да поговорим? Извинете ме, господа.
Успех, мис Анабел.
Имам да ти покажа нещо.
Затвори очи.
Ти си в играта.
В играта съм! - По-тихо.
Има ли край добротата ти? - Явно няма.
Раят ще те целуне за това, г-н Мавърик.
Осъзнах нещо. - Какво?
Не зависи от теб, нали?
Неустоима си.
Ако по някаква случайност спечелиш, очаквам моите 50%.
Тогава аз ще очаквам моите 50% от победите ти.
Май трябва да го считаме за заем.
Пуснете го!
Как стигна дотук? Кажи ми.
Не, ти ми кажи.
Защо каза, че няма да позволиш да стигна до играта?
Кой се опитва да ме спре?
Ще бъде удоволствие да играя с вас.
Удоволствието е само твое.
Хайде.
Удари го!
Добре дошли на кораба ми "Лорън Бел".
И добре дошли на първия годишен Шампионат по покер.
Правилата са прости. Играем докато отпаднем. Победителят взима всичко.
Раздавачът може да обяви само една почивка за 1 час.
Щом се разориш, си отиваш.
20 играчи сме, значи ще има… 19 разбити сърца.
Нека направим страхотно състезание. Честно, страхотно състезание.
Затова поканих най-забележителния пазител на закона на запад.
Шериф Зейн Купър. Той ще следи за реда.
Ела тук, Кууп, кажи правилата.
Мерси, капитане.
И тъй, играчи, хванем ли някой да мами…
ще изгуби входната такса и ще бъде изгонен.
Виждате ли ги?
Единствените два разрешени тук.
Ако някой наруши правилата…
по-добре да е по-бърз от мен.
А най-добре - да знае да плува.
Благодаря, сър.
Добре, картоиграчи, елате и донесете парите си.
След теб.
25,000 долара. - Точно така. Тук.
Подпишете се тук.
Благодаря, сър.
Оставете парите и се подпишете.
Успех.
Ето ги. - Ще ги пазя добре.
Би ли ги преброил? - Всичките са.
Сигурен съм.
Игрите започват след 10 минути.
Дами и господа, ако имаше още 25,000 долара в чантата,
щяха да са половин милион. Липсва една входна такса.
Смятам, че е вашата, капитане.
Трябва ли да ги броя?
Едва ли.
Точно половин милион.
Този сейф е донесен специално за това състезание.
Аз избрах комбинацията и само аз я знам.
Капитане, парите са защитени.
Това е. Картоиграчи,
намерете масите си и да играем покер!
Четири аса.
Пет хиляди.
Г-н Мавърик печели всичко.
Печеля аз.
Отговарям.
Господа… 4 попа.
Добре, младежо. Да вървим.
Задръж.
Лъжливо копеле! - Сядай! Аз ще се оправя.
Знаех, че е той! - Не ми пипай чиповете!
Чакай! Къде ме водите?
Не мога да плувам!
Господа, за мен бе удоволствие.
Попове и десетки, господа.
Време е да поплуваме. Раздели чиповете между играчите.
Копелдак такъв!
Съжалявам, старче, това беше.
Ако нямате нищо против.
Заповядайте. - Благодаря, г-н Кууп.
Благодаря, господа.
Добра игра, Хайтауър. - Хайтауър се оттегля.
Четири дами.
Поздравления.
Чиповете ви ще ви чакат на главната маса. Успех на финала.
Фул хаус. Попове и асо. - Добра ръка.
Която бие една… две…
…три седмици.
Но не и четири. - Моля?
Защо не си вземете питие?
Ще се почувствате по-добре на свеж въздух.
Внимавайте.
Мразя тъжните губещи.
Щом не можеш да си го позволиш, не играй. Кои се оформят?
Изглежда, че ти, г-жа Брансфорд, испанеца
и ако не стане чудо, и Мавърик.
Щом се изясни, обяви един час почивка.
Да приготвим онази маса.
Щях да ви оставя нещо, но ме ошушкаха.
Страхотен играч сте. - Най-приятната ми загуба.
Адиос!
Хилядарка за теб. - Благодаря ви.
Поздравления. Ще се погрижа чиповете ви да са готови за следващата игра.
Успех, синко.
Мавърик, оставете чиповете си тук. Ще ги прехвърля за финала.
Поздравления.
Играчите могат да починат един час.
Които не са по местата си когато удари 5 часът,
губят печалбата си.
Анабел?
Анабел… мислех, че си…
Добро утро.
Извинете.
Още 30 минути.
30 минути до финала.
Избързва с цели 4 минути.
Разположението, сър? - Раздавача е там. Дай картите.
Още 15 минути. 15 минути до финала.
По-добре да действаме.
Взех го.
Имаме правила за това на кораба.
Това е моят пистолет. - О, вашият ли?
Да, мой е. - Плуваш ли?
Не, но тя плува и е нейният.
А този? И той ли е неин? - Нося й го.
Това съпругът ви ли е? - Какво говориш? Не е!
Какво ще кажете за малка лодка? - Лодка ли?
Г-жо Брансфорд, изглеждате очарователно в 5 сутринта.
Прекрасна руменина. Пет минути, г-н Мавърик!
Четири минути! Играта започва след 4 минути!
Раздавач, започни да разпределяш чиповете на Мавърик.
Изглежда няма да дойде. - Слушам, сър.
Чакайте!
Добре. Раздавач, можем да започнем.
Всички платете по 50 долара! - Не вярвай на блъфа му, Анабел!
Хиляда и още две хиляди.
Отговарям на твоите 2000…
Може ли да заложа всичко? - Да, г-жо.
Това са 12,000.
Твърде много са за мен. - Излизам.
Правят ми се глупости. Отговарям.
Просто двойка шестици.
Ако можеш да биеш това, си отгоре.
Не е съвсем неприятна перспектива.
Отпадам от играта.
Отпадам. Ти ме извади от играта. - Така е.
С нищо не издадох, че блъфирам.
Не си играх с косата, нито чуках по зъбите.
Задържа дъха си.
Не е вярно!
Задържах ли го? - Да.
Задържах ли го? - Видя ли?
Съжалявам. Обикновено…
като си възбудена, дишаш тежко.
Откъде…
Ще си представя, че съм играла с парите на някой друг.
Няма да ти е много трудно.
Задържахте дъха си, г-жо.
Плащам.
Вие започвате, капитане.
Започвам с 5000.
Отговарям с пет… и вдигам с пет.
10 хиляди, г-н Мавърик. - Отговарям.
И още пет от мен.
Карти? - Две, моля.
Сър? - Две.
Една, но не от теб. Остави тестето.
Моля?
Искам ново тесте, ново цепене и бъркане.
Съжалявам, но не е разрешено.
Но може да получите нов раздавач.
Тогава искам ти да раздаваш.
Аз? - Само една отгоре.
Това ми харесва.
Показва доверие.
Капитанът има 4 еднакви. Анхел има малък флош,
но не знам какво има Мавърик.
Вие решавате, капитане.
Май съм най-зле, затова ще заложа всичко.
Капитанът залага 25 хиляди долара.
Отговарям на твоите 25.
Сега май сме равни.
И вдигам с всичко, което имам.
Това е половин милион за победителя.
Това трябва да покрие капитана.
Ще си видиш ли картата? - Няма нужда.
Какъв покер играеш? Виж я.
На твое място бих я погледнал.
Това е вашата част от залога.
Какъв покер играеш? Погледни картата!
Картите са раздадени, капитане. Покажете си картите.
Имам два малки чифта.
Осмици…
…и осмици.
Благодаря.
Няма ли да я погледнеш?
Как ще разбереш дали можеш да биеш моя флош?
Непобедимо е.
Десетка пика, вале пика…
дама пика, поп пика.
Възможен роял флош.
Тихо!
Победи!
Ти мамиш, кучи сине!
Добре ли си?
Не мога да повярвам, че изтеглих тая карта.
Казвал ли съм ти за пустинята и змиите?
Пак дрънкаш.
Куп, охраната ти нищо не струва! Тук всеки има оръжие!
Дами и г-да, присъждат се половин милион долара на победителя…
… г-н Мавърик!
Искам да ви поздравя за добре изиграната игра.
Иска ми се този момент да продължи по-дълго,
но като гледам толкова пари,
трябва да ги взема. - Какво?!
Ще съжалявам, сигурен съм, но въпреки това ще ги взема.
А сега, слезте по стълбите.
Сега не е време да бъдеш смел, Бърт.
Слезте веднага.
Вие също, капитане.
Аз ще нося чантата ви, сър. - Веднага пусни.
Махай се оттук! Слизай. Бързо!
Коварно копеле, скъсах си задника за тези пари. Ще те преследвам.
Ще внимавам за теб. - Много внимавай!
Това са моите пари. - Бяха твоите.
Хайде, правете каквото ви казва!
Никой да не гледа насам.
Донеси ми пушката.
Отива към спасителната лодка, сър. - Ами, спри го!
Дръпнете се! Ще убия това копеле!
Ето го. - Остави го!
Да го оставя ли?! - Той ми спаси живота!
Винаги мога да спечеля още пари. Както и да е, открих за какво дойдох.
Да ти напомня ли, че има 500,000 в чантата, която копелето отмъква!
Яд ме е, но е моят половин милион.
Това са само пари, нали? - Да!
Само пари?! - Не си струва да убиеш човек.
Няма да повдигам обвинения срещу него. - Дявол го взел!
По дяволите!
Тост за нашия шампион.
Нашият шампион!
Исках да ти дам това. Взех ти го в дилижанса. Твое си е.
Исках да ти дам тези ръкавели - взех ги, преди да идеш с индианците.
Търсех ги.
Ще ти липсвам ли? - А аз на теб?
Ще ти липсвам.
Откъде знаеш? - Задържа си дъха.
Не е вярно.
Може да е вярно.
По-добре да тръгвам към дилижанса.
Ще се видим в Абилийн.
Не беше ли Ню Орлийнс?
И двата.
Къде се губиш?
Трябваше да се сбогувам с много хора.
Не исках някой да помисли, че бързам за някъде.
Направих много завои и връщания…
за да не ме проследи някой.
Мислех, че сме комбина.
Ако ти спечелиш, не правя нищо. Ако друг - правя, каквото направих.
Защо не ми каза, че и Анхел е в играта?
Ако Анхел бе победил, щяхме да поделим парите по същия начин.
Вкарах го, защото му телеграфирах да не допуска Мавърик в играта.
Изложи се в това. Бедното, мъртво копеле.
Не обичам тайните.
Сигурно няма да ти хареса и тази.
Не знам, сигурно е алчната ми природа, но…
реших…
… да не деля с теб.
Свали го.
Сядайте, господа.
Да се настаним удобно. Да си поприказваме.
Свалете си ръцете! Смешно е.
Трябва да призная, че ме заблудихте. Не много го могат.
Но ти ми спаси живота и няма да е хубаво да те убия.
Освен това… всеки вече знае какъв си.
Цялата работа на живота ти, всички добри дела
са изгубени.
Струваше ли си? Няма какво да покажеш.
Това, което каза, е вярно.
Предадох всичко добро за тези пари. Не бива да ме оставяш жив.
Не ме е грижа къде ще идеш. Някоя нощ ще се отпуснеш…
а аз ще чакам.
Не можеш да се промъкнеш и до труп, Кууп.
Вече не. Ти си един грохнал старец.
Е, какво ще правиш?
Може би ще е най-честно
да оставя единия от вас да убие другия.
Ще ви оставя да се разберете кой.
Това, както се казва, е това.
Гаден, двуличен…
Никога не съм извършвал хладнокръвно убийство.
И аз няма.
Докато не открия Мавърик.
Грохнал старец? Не мога да се промъкна и до труп?
Имаш половин милион в чантата, а револверът ти е на три метра.
Не е умно. Въобще не е умно.
Предполагам, че не е.
Ясно се вижда кой е спечелил.
В гръб ли застреля капитана? - Не. Добра идея, но не.
Хареса ми да закова копелето.
В покера няма място за измамници.
Няма да може да пипне тесте карти отсам Мисисипи.
Тате ми казваше:
"Няма по-силно религиозно преживяване…
от това, да измамиш измамник."
Никога не съм казвал това. Цял живот ме цитираш неправилно.
За дреболии ли ще се заяждаме? - Писна ми!
Нещата, които ми каза са толкова тъпи, че трябваше да ги усъвършенствам.
Тъпи, а?
Престани, татко! Тези са по долар парчето.
Възпитал си ме да пестя пари. - Я дай една.
Тези са от добрите. - Така ли?
Имаш ли кибрит?
Брет, Кууп, всичко наред ли е?
Достатъчно пури, бренди, гореща вода, кърпи?
Викнете ако имате нужда от нещо. - Да, г-жо Ди.
Дано тази риза ти стане. От най-добрия шивач в Сан Франциско е.
Не е ли сладка? - Страхотна риза, но тя ни ограбва.
Виж ти. Тук има много пари, а револверите ви са на два метра.
На три. - Какво забележително семейство.
Как е разбрала…? Как разбра?
Не само ти анализираш другите.
И двамата имате едно телосложение.
Целувате еднакво, и двамата…
въртите револверите еднакво, и пеете еднакво грешно химна.
Не е вярно.
Такива чудесни прилики.
Май трябва да кажа да ви донесат още гореща вода.
Чао.
Брет, синко, знаеш ли какво ни остана?
Копринена риза за половин милион долара.
Не. Останахме с риза за четвърт милион,
защото тате ми казваше, "Не слагай каруцата…"
Не. "Не си режи пиш…", не. "Не слагай всичките яйца в една кошница."
А, това съм казвал.
Имам ботуш за теб. - Ботуш?
А другият е двойно по-тежък.
Брет, така те искам!
За какво са децата? Върни ми ботуша.
Заповядай. - Хубави ботуши.
Не знам защо оставих другата половина в чантата.
Аз знам. - Е, и аз.
Ще бъде забавно да си ги върнем.
Брет… - Да, сър?
Има нещо, което трябва да знам.
Откъде извади това асо пика?
Няма да повярваш. - Аз съм ти баща, ще ти повярвам.
Магия.
Магия?
Да.
Вярвам ти.
Благодаря.
Първоначален превод: вероятно Spark
Над 2000 технически и др. корекции: Веско Каменов