Странно нещо е животът. Без значение колко си затънал,
винаги има правилен и грешен избор.
Избираш едното и продължаваш напред.
Избираш другото и уж всичко е нормално,
но се оказва, че си "мъртъв", а дори не го осъзнаваш.
ПОСЛЕДНИЯТ ОЦЕЛЯЛ
Минавах през Тексас на път за Мексико.
Трябваше да се покрия за известно време.
По-голямата част от живота си прекарах, бягайки от закона.
Пиян или трезвен, не се оплаквах,
дори ако се наложеше да си изцапам ръцете.
Джерико бе малко градче на 80 км от границата.
Мръсни улици, западнали къщи...
Едно бе сигурно - нямаше го на картата.
За мнозина аз бях гангстерът от големия град.
Харесвах паважа под краката си и ярките светлини след залеза.
Но това градче бе идеално - да заредиш с бензин,
да хапнеш и евентуално да пренощуваш.
Тогава я видях...
И с това започна всичко.
Не е хубаво да гледаш момичето на г-н Дойл.
Живеем в свободна страна.
Джако, този мисли, че живеем в свободна страна.
Можеш да тръгваш.
Шерифството е отсреща, в случай че искаш да се оплачеш.
Фарът ти не работи.
Видях всичко.
И знаеш ли какво ще направя?
Абсолютно нищо.
Нека ти дам един съвет. Купи си нов фар
и напусни града.
Прав ли съм, Боб?
Извини го. Той не е много по приказките.
Почакай нека ти кажа нещо.
Ако смяташ да останеш.
Не ме търси за помощ. Оправяй се сам.
Вече има един в погребалното бюро.
Купи си пистолет.
Първият клиент за цялата седмица.
Уиски или бира? Нямаме голям избор.
Уиски. А сухият режим?
Тук не важи.
Имаш ли телефон? - На кого искаш да се обадиш?
На майка си.
Разбира се, че имаме телефони, но те не работят.
Тъй като нямаме централа.
А ток имате ли? - Да.
На генератори сме.
Дано не се развалят скоро.
Няма кой да ги поправи.
Повечето свестни хора избягаха.
Този град е прокълнат.
Проклетият шериф взема подкупи и от двете банди.
Май г-н Дойл го подкупи пръв. Или може би беше Строци.
Кой е Строци? - Шефът на другата банда.
Строци и италианските момчета.
Двете банди превзеха града и прогониха хората.
Идват от един и същ град, но не се обичат много.
Контрабандисти на алкохол. Строци е в "Суитуотър",
а шайката на Дойл - в "Аламо".
Не ме закачат, защото съм сам.
Мислят ме за луд.
Какво правиш, по дяволите?
Отивам да се видя с ония, дето ми повредиха колата.
Ще си побъбрим малко.
Не ме посрещнаха топло,
но започвах да си мисля, че това е щастливият ми ден.
Шериф мошеник и две банди, които не се понасят.
Ако действам правилно. Мога да изкарам малко лесни пари.
Госпожо.
Тук всеки се страхува.
Единственото, което ще намериш тук,
е смъртта си.
Вече ти обясних какво можеш и какво не можеш да гледаш.
Тя е жената на г-н Дойл.
Теб търся. - Така ли?
Оправи ли си колата?
Малко съм го закъсал с парите.
Май ще се наложи да ми платиш ремонта.
Само през трупа ми.
Ще те заболи.
Предайте на г-н Дойл да се обгражда с по-умни хора.
Всичко е заради алкохола. Вкарваме го от Мексико.
Грижим се за бизнеса на фамилиите в Чикаго.
Това тук си е истинска война. В момента сме сключили примирие,
но то няма да продължи дълго. Щом Хики се върне.
Затова и те наех.
Кой е Хики? - Дясната ръка на Дойл.
Симпатяга, прилича на светец.
Не можеш да го сбъркаш. Като го чуеш как говори.
Как се казваш?
Смит. - Смит кой?
Как ти е първото име? - Джон.
Джон Смит. Издирват ли те?
Откъде си? - От изток.
Джон Смит от изток...
Искал си да ме видиш.
Да. Защо. Да не прекъснах нещо важно?
Лакирала си е ноктите.
Това е Луси. Добро момиче.
Има голяма уста, но сега ще се държи мило, нали?
Би ли завела г-н Смит до стаята му?
Значи Строци си е наел още един безделник?
Как позна? - Гадателка съм.
Да работиш за Строци, е предимство. Стаята ще ти хареса.
Луси бе от покрайнините на Сисеро.
Строци каза, че я е довел, за да повдигне морала му.
За първи път чувах такова обяснение.
Гледай да не вдигаш шум. Стаята ми е под твоята.
Ще се постарая леглото да не скърца много.
Неделната вечеря беше същински празник.
Строци се опитваше да се държи като важна клечка от Чикаго.
Той имаше армия от 20 стрелци.
Повечето нямаха грам мозък в главата си.
Всичко беше като в евтин криминален роман.
Как е храната? - Бива си я.
Карат ми я чак от Чикаго.
Храната тук е ужасна. - Харесва ли ти?
Да. Обичам чесън.
Защо сте започнали без мен? - Много се забави.
Имах важна работа.
Докато те нямаше, се случиха някои неща.
Имаме нов член на фамилията. Г-н Смит, това е Джорджо Комонте.
Той е убил Фин - най-добрият човек на Дойл след Хики.
Не думай. Знам всичко.
Защо си го наел? Нима искаш да нарушиш примирието?
А и откъде знаеш, Че е добър, мамка му?
Хората на Дойл се боят от него. Вече уби един от тях.
Дойл няма да направи нищо, докато Хики е извън града.
Единствено може да се опита да го привлече на негова страна.
Не обичам промените,
нито нови лица.
Ако имаш нещо срещу мен, разбери се с шефа си.
Аз просто работя тук.
Реших да се откажа от безплатната стая.
Бях виждал подобен живот, но тези типове бяха пълни кретени.
Не бях сигурен дали подготвя ковчега за мен
или просто искаше да ми благодари за работата.
Виж ти кой се появи.
Последния път смяташе да си побъбриш с хората на Дойл.
Чух, че един от тях е мъртъв. - Разговорът ни не потръгна.
Прав ли съм, Боб?
Той не говори много, но чува добре.
Имаш ли свободна стая? - Защо не отседна в "Суитуотър"?
Имам свободна стая. А и парите ще ми дойдат добре.
Как ти е името? Аз съм Джо.
Добре. Джо...
Кажи ми, като свършат, и ще ти дам още.
Имате ли бардак? - Естествено.
Намираш се в западен Тексас.
Зад ъгъла, третата врата вляво.
Със сигурност можеш да си го позволиш.
Напомняш ми на едно момче от Ню Орлиънс.
Много приличаше на теб. Бил ли си в Ню Орлиънс?
И той беше много мил. Но говореше повече от теб.
Като две капки вода сте. Само дето той имаше татуировка.
Май беше моряк.
Но...
Идваше при мен в петъците и съботите.
Казваше се Кларънс.
В Ню Орлиънс беше голям купон.
Съжалявам, Че дойдох в този скапан град.
Записах се на курс по танци.
Защото исках да стана танцьорка.
После дойдох тук...
Бързо, излизайте!
Нямам нищо общо с това.
Кой им каза, че съм тук? - Заставиха ме!
Иначе щяха да ме убият. Нямах избор.
Искам имена!
Бяха от бандата на Дойл.
Моля те, не ме предавай! - Млъквай!
Моля те! Съжалявам.
Тя се казваше Уанда.
Предаде ме, защото нямаше друг избор.
Тя се опитваше да преживее в свят, в който силните винаги побеждават.
Когато шерифът се появи, мен вече ме нямаше.
Но той не ме разочарова.
Арестува проститутката.
Отидох в "Червената Птица" и попитах онзи кретен
къде мога да те открия. - Къде отиваме?
В една закусвалня извън града. Строци вика всички.
Пак ли ще държи реч?
Не ми дава обяснения.
Джорджо винаги се държи като шеф,
защото е син на боса на Строци в Чикаго.
Строци и Джорджо са братовчеди.
Макар че Строци отрича.
Не е човек от фамилията. Защо си с него?
"Слим" бе на 20 минути път през пустинята.
Два дървени етажа насред пустошта.
Приличаше на долнопробна кръчма.
Джорджо и момчетата се интересуват колко пари ти дава Строци.
Джорджо не те харесва.
Защо са изпратили теб да ме доведеш?
Строци ми има доверие.
Трябва да се гордееш. - Не се дръж като кретен.
Строци достатъчно се гаври с мен.
Сигурна ли си. Че не би предала доверието му?
Просто съм любопитен. Приятелят ти има ли си име?
Да, но само в спалнята.
Луси се държеше наперено,
но всичко бе само поза.
Строци бе голяма хапка за нея.
Защо се забавихте толкова?
Гледай си работата.
Навън вали като из ведро. Трудно се кара в дъжда.
Защо се забавихте толкова?
Не го ли чу? Навън вали като из ведро.
Започваш да ми се отваряш и това не ми харесва!
Гледай да не те изритам навън като куче!
Докато бях в бардака, Дойл ми прати двама души.
Наложи се да ги убия. - Убил си още двама от хората му?
Това шега ли е или истина? - Пет пари не давам за Дойл!
Останал е с двама души по-малко. Това е добра новина.
Копелето се опитва да ми открадне доставчиците.
Правя се, че въртя бизнес с него.
Идната седмица очакваме доставка от Монтерей.
А пратката на Дойл пристига утре.
Време е да заработиш парите си.
5 камиона. Общо 200 каси.
Продаваме ги по 200 долара за каса. Ще спечелим 200 бона.
А и ще отмъкнем камионите на Дойл.
Нямаш представа колко е трудно да купиш камион в Мексико.
Пресякохме границата няколко часа преди зазоряване.
Строци предложи план, който щеше да се хареса в Чикаго.
Той включваше отвличане, убийство, подкупване на военните
и поставянето ми на предна линия.
Ти пък откъде се взе?
Съветвам ви да се предадете.
Казах ви да не се доверяваме на мексиканците.
Ще изпратя Смит и Санто да наблюдават Дойл.
Ти се погрижи камионите да стигнат до Матаморос.
Огън.
Беше си живо клане.
Не изпитвах угризения,
просто не си падах по кланетата.
Не знам доколко е надеждна като свидетел.
Мога да я обвиня в аморално поведение.
Колко искаш, за да я освободиш? - Стотачка ще стигне.
Чудех се как хората на Дойл са разбрали, че съм в бардака.
И се сетих, че заместникът ти беше в "Червената птица" онази нощ.
Казал ти е, а ти си продал информацията на Дойл. Познах ли?
Доста си подозрителен. Нали, Боб?
Снощи бях груб с теб.
На твое място бих се махнал от този град.
Хората на Дойл може да решат, че си ме предупредила.
Минава ли автобус оттук?
Да, всеки следобед.
Качи я на автобуса. Ето ти нещо, което да продадеш на Дойл.
Той сам скоро ще разбере, но ти можеш да го изпревариш.
Пратката с алкохол. Която чакаше, е била открадната от бандити.
Такава информация струва поне хилядарка.
Моли се да си прав, защото ако Дойл ми прати Хики,
аз ще го пратя при теб.
Само за Хики слушам. Явно е много опасен.
Нека ти кажа колко. Когато беше 10-годишен,
закла баща си.
После го пратиха в сиропиталище, а той го изгори до основи.
Гледай поне да ме предадеш за 500 долара.
Трябва да поговорим. Тези типове не те ценят.
Искаш да бъдеш моят герой?
Мислех. Че вършиш всичко за пари.
Да, така е.
Някой видя ли те, че идваш тук?
Не.
Не ме ценели... Ти нищо не знаеш.
Няма да търпя повече тези копелета.
Връщам се в Чикаго с първото нещо, което се движи.
Защо се смееш? - Никъде няма да отидеш.
Само изпускаш пара.
Нима? Видя как Строци се отнася с мен.
Майната му! - Строци е извън града.
Джорджо също. - Е, и?
Строци каза ли ти колко пари ми плаща?
Може да ти дам част от тях.
И защо ще го правиш?
Защото съм свестен тип.
Мил и добър. - Да бе.
Както казах...
Не мисля, че те ценят.
Ти си умна жена.
Чуваш разни неща...
Аз обичам да знам всичко.
Така че, ако ме информираш за разни вътрешни работи,
ще ти давам допълнително по 100 долара на седмица.
Това ще е нашата малка тайна.
Строци и Джорджо щяха да се върнат на другия ден,
но аз знаех, че истинските пари са при Дойл.
Но той трябваше да направи първата крачка.
Г-н Дойл иска да работиш за нас.
Дали може да си го позволи? - Кажи си цената.
1000 долара. - На седмица или на ден?
Учуден съм, че не си ми ядосан.
Убих трима от хората ти.
Единственият лек за глупака е смъртта.
Ей, смотльо! Донеси от най-доброто.
Веднага, г-н Дойл.
Знам, че работиш за Строци,
но човек като теб не си играе на дребно.
Също като онези мексиканци, които трябваше да охраняват алкохола ми.
Строци го отмъкна, нали?
Искам да убиеш Строци и онзи боклук Джорджо.
За хора като теб това си е работа.
Казвам го като комплимент. Затова съм дошъл.
Къде е Хики?
Значи си чул за Хики?
Чух, че говори смешно. - Да
Винаги говори така, преди да накълца нечие лице
и да забие нож в гърлото му.
Хики ще вдигне много шум.
Трябва ми вътрешен човек.
Някой като теб.
Ще си помисля.
Правиш голяма грешка!
Май не си много умен.
Защо се дърпаш?
Мислиш, че смирените ще наследят земята?
Дори да стане. Ти няма да си измежду тях.
Може да бях наемник, но не и убиец.
Явно Дойл не правеше разлика.
Поздрави Хики от мен.
Ако исках парите на Дойл, трябваше да му продам нещо добро.
Тук никой не напуска. Какъв е проблемът? Дойл ли?
Колко ти предложи той? - Дължиш ми 500 долара. Задръж ги.
Останалите пари си ги заслужих.
Ще го оставиш да си тръгне? - Няма да стане!
Върни се, мръсно копеле!
Свалете оръжията!
Смит!
Искаш да ми кажеш нещо ли, Джорджо?
Ще те убия!
Ти нямаш вина, Че Джорджо е малоумен.
Наистина ли искаш да умреш заради един малоумник?
Свали го.
Кажи на Дойл, че съм напуснал Строци.
Защо се хилиш? - Беше страхотно.
Май вече не работиш за Строци.
Някога миеш ли ги, Джо?
Отношенията ми със Строци приключиха.
Докато чаках Хики да се появи,
реших да спра пиячката.
Два дни без пиене си беше истинско постижение.
Не е добра идея да стоиш на открито,
като се има предвид колко врагове имаш.
Мислех, че всички ме харесват.
Аз съм толкова свестен тип.
Това е момичето на г-н Дойл.
Връщам я от църквата.
Предпочита църквата пред компанията на г-н Дойл.
Нали, миличка?
Знам, че не искаш да изпуснеш големите пари.
Войната със Строци скоро ще свърши.
Хики се върна.
Имаме проблеми. Строци наруши примирието.
Удари камионите ни в Мексико, изби хората ни
и отмъкна цялата пратка.
Здрасти. Оправи ли колата ми?
Залепих гумата и оправих фара.
Като нова е. С изключение на предното стъкло.
Поръчах ново, но ще отнеме време, докато го докарат.
Стигат ли? - 20 долара... Много са.
Но имам информация, която ще ти дам за рестото.
Един тип дойде да ме пита за колата ти.
Искаше да види номера.
Какво му каза? - Нищо.
Той продължи да души наоколо, но познай какво стана.
Не е намерил номера? - Точно така.
Можеш да задържиш рестото. Как се казваше този тип?
Не каза, но аз го познавам.
Беше един от жабарите - Джорджо.
Благодаря ти.
Някой да вдигне проклетия телефон!
Може да се обаждат от Чикаго.
Да? - Бинго.
Джорджо ти ли си? - Да. Кой се обажда?
Добре платеният никой.
Имам информация за Строци. - Не ни трябва информацията ти.
Не ставай глупак. Аз съм ваш приятел.
Не искам шефът ти да пострада.
Предай му, че Дойл знае кой му е откраднал алкохола.
Но май имате по-голям проблем. Чух, че Рамирес пак работи за Дойл.
Кой знае, може да е само слух. Чуваш ли ме, Джорджо?
Да, чувам те.
Предай на братовчед си да се пази.
Италианците завладяха Ню Йорк и Чикаго,
но тук не справяха добре.
Малко след 21 ч. същата вечер видях Джорджо да напуска града.
Минах да ти кажа. Че със Строци се сдобрихме.
Така че да забравим за онзи ден.
Искам да кажа, че просто се позабавлявахме.
Работата си е работа. - Не искам да пострадам.
Строци ще се погрижи за мен.
Видях Джорджо да напуска града.
Къде отиде? - В Ел Морадо.
Какво ще прави в Мексико? - Каквото винаги - ще се налива.
Ще се бие. Ще се занимава с курви. - Странно! Строци не замина с него.
Сигурно му е писнало от курви. - Майната ти!
Какво?
Забравяш за сделката ни.
Защо Джорджо отиде в Мексико?
За да се види с Рамирес.
Да подкупи него и някакъв полицай.
Трябва да тръгвам.
Вече сме квит, нали?
Да.
Братовчедът на Строци - Джорджо, замина за Мексико,
за да се види с вашия приятел Рамирес.
Познавате Рамирес, нали?
Джорджо ще му плати за откраднатите камиони.
Да продължавам ли? - Продължавай.
Ще се срещне и с едно ченге,
което отговаря за сигурността от тази страна на границата.
Вероятно за следващата пратка ще използват вашите камиони.
Не искам да бъда нахален,
но такава информация е доста ценна, за да бъде давана безплатно.
Джорджо е много важен за Строци. Ако нещо му се случи,
Строци ще загази.
Вземи колкото искаш. Вече работиш за мен.
Ще взема само 2000, както се договорихме.
Вече си на страната на победителите.
Не ме разочаровай.
Ще си помисля.
Защо се дърпаш? Аз не играя тази игра!
Защо се дърпаш?!
Казва се Смит. Поне така твърди.
Това е Хики. Разказвах ти за него.
Знам всичко за теб.
Слушам за теб из целия град.
Историята за сиропиталището много ми допадна.
Казаха ли ти за децата, които изгоряха като свещи?
Любимата ми част. - Убил си няколко от нашите.
Само онези, които го заслужаваха.
Пречукал си Фин. Той беше най-добрият стрелец на Дойл.
Мислех, че ти си най-добрият. - Не. Аз съм най-добре изглеждащият.
Стига глупости! Край на играта.
Ела, трябва да поговорим.
Най-добре върви да си говорите.
Не вярвай на всичко, което чуеш.
Ел Морадо се намираше на 50 км отвъд реката.
В града имаше някакъв празник,
което значи, че всички бяха или пияни, или пили достатъчно.
Дойл захапа стръвта и изпрати кола към Мексико.
Не трябваше да си много умен, за да се досетиш кой беше в колата.
Не, благодаря.
Ти си ченге, нали? Сигурно имаш пистолет.
Да, сър. - Добре...
Може би си от онези,
които биха застреляли човек в гръб.
Ти си на ход.
Идваш с нас, Джорджо.
Само не ме убивай. - Хайде.
Добре...
Прилича на майка си. Спокойно, той спи.
Дойдох пеш.
Защо идваш в църквата?
Дойл ме оставя сама тук.
Това е единственото място, където не ме следят.
Защо си с него?
Никой не може да те притежава.
Преди година мъжът ми ме заложи на карти.
След като ме проигра, се върна в Мексико.
Беше посрамен.
Когато Дойл ме отдели от дъщеря ми,
исках да умра.
Останаха ми само молитвите.
Моят страх е моето проклятие.
Какво е твоето проклятие?
Аз нямам съвест.
Един човек иска да те види.
Джон Смит, запознайте се с капитан Том Пикет.
Той отговаря за сигурността в района.
Обикновено идва, когато... - Млъкни, Галт.
Седнете, г-н Смит.
С г-н Смит ще пийнем по едно.
Трябва да обсъдим доста неща.
Тук съм заради убития полицай.
Бил е застрелян в някакво малко мексиканско градче.
Няколко местни също са били убити.
Наред с корумпирания комендант Рамирес.
Но мен ме интересува убитият американски полицай.
Той имаше семейство. Колегите му го обичаха.
Може да е допуснал някоя грешка, но беше полицай.
Да знаеш нещо за смъртта му, синко?
Не.
Странно... Направо не е за вярване.
Г-н Галт твърди, че имаш уши навсякъде.
Да не намеквате, че аз съм го убил?
Само те питах дали знаеш нещо за случилото се.
Престъплението е разкрито, синко.
Мексиканската полиция е заловила двама бандити от Флорида.
Още не са си признали, но ще го сторят.
Вероятно една от двете банди има нещо общо с убийството.
Винаги се доверявам на инстинкта си.
Ето какво ще ти кажа, синко.
Нещата в този град са извън контрол.
Не може да има две банди.
Не съм идеалист. Знам, че хората вършат ужасни неща,
но за тях ще отговарят пред Бога.
Ти вярваш ли в Господ?
Защото аз вярвам.
Моята работа е да държа нещата под контрол.
В Джерико цари пълна анархия
и шериф Галт не може да направи нищо, нали?
Всъщност той е част от проблема.
Според г-н Галт ти играеш двойна игра,
печелейки доста пари.
Всичко свърши, синко.
След 10 дни ще се върна с 20 души въоръжен патрул.
Ще толерирам само една банда.
Известна корупция е неизбежна,
но ако намеря две банди, няма да остане нито една.
Много е просто. Едната банда ще трябва да напусне града.
Вие решете коя. Аз нямам предпочитания.
Да напусне или да загуби?
Все едно, синко. Убий колкото души искаш.
Само не убивай невинни хора.
Не бих го одобрил.
Беше ми приятно, капитане.
И на мен, синко.
И още нещо.
Като се върна, гледай да те няма.
Предайте на Строци, че държим Джорджо.
Ако иска да го спаси да донесе 100 бона на осмия километър.
Камионите. - А, да!
Даваме ви два дни да ни върнете камионите.
Всичките лешояди дойдоха на срещата.
Включително и аз.
Откупът бе 100 бона.
Исках добре да огледам парите.
Стой наблизо.
Щом вземете чантата го освобождавате.
Не стреляйте! Държат Джорджо!
Вече сме квит! Искам половината от каналите ти!
Какво има?
Мръсно копеле!
Докато не получа Джорджо, тя остава при мен!
Предполагам, знаеш какво ще й се случи.
Върви отсреща!
Без глупости.
Нали не искаш момичето да пострада?
Вървете отзад! - Направиха ли ти нещо?
Строци! Ще си платиш за това!
Кълна ти се, жабарско копеле!
На следващия ден имах посетител.
Беше й писнало от този град, но нямаше пари за автобуса.
Дадох й 500 долара.
Обикновено не съм такъв наивник,
но някой я бе разкрасил доста добре.
Той е в лошо настроение,
откакто размениха братовчед му за онова момиче.
Кара се с Джорджо и се държи като кретен...
Крещи на всички.
Не го бях виждала пиян.
Снощи пийнаха доста.
Какво си направила?
Нагрубих го.
Той ме удари няколко пъти.
После изхвърли дрехите ми на улицата.
Реших да му го върна
и му разказах за нас.
Можеше да е и по-зле.
Отиди там, за където си тръгнала, и си намери свестен мъж.
Никой вече няма да ме пожелае.
Лицето ти ще заздравее.
А как ще заздравее това?
Винаги е казвал, че имам голяма уста.
Накара трима души да ме държат
и каза на Джорджо да го отреже.
Бяха много пияни.
Всичко, което ти ми причини, бе с някаква цел, нали?
Нали?
Свърши ли с малката принцеса?
Качи я на автобуса.
Знаеш ли, амиго...
Току-що забелязах пукнатина в бронята ти.
Един ден ще си изпатиш заради някоя фуста.
Цял живот съм спазвал свои правила.
Не прави и не искай услуги.
Във всичко трябва да има баланс.
Но понякога допускаш грешки.
Едно нещо знаех със сигурност.
Строци, Дойл и всички негодници, които работеха за тях,
заслужаваха да умрат.
Един тип иска да ви види, г-н Дойл.
Премислих. Искам работата.
Убеди ли се кой е печелившият отбор?
Искам 1000 долара предплата.
Никой не струва толкова.
Той е добър.
По-добър от това? - Разкарай оръжието веднага!
Пази го за Строци! - Твоя работа. Наеми го.
Ето ти хиляда. Ще ти дам още, като спечелим.
Да го полеем. - Какво става с момичето?
С кое момиче? - Ако Строци пак я хване,
ще те изнудва.
Спокойно, тя е в безопасност. Осем души я пазят.
Осем са малко. Строци чака още хора тази вечер.
Откъде знаеш?
Може да е само слух.
Да проверя ли?
Вие с Хики оставате при мен.
Строци вероятно ще нападне тук.
Върви при нея и я пази.
Тя означава много за мен.
Маккул ще ти обясни как да стигнеш дотам.
Момичето горе ли е?
Не го прави. - Не се приближавай!
Всичко свърши. Свали пистолета. - Ще я убия!
Обличай се. Трябва да се махнеш оттук.
Ще ти помогна да стигнеш до Мексико.
Вземи тези пари на Дойл са.
Мини границата и не се връщай.
Хайде, тръгвай.
Тръгвай.
Винаги съм харесвал грешниците повече от светците.
Беше удоволствие да я гледам,
но се надявах да не я видя вече.
Всички са мъртви. Така ги открих снощи.
Къде е момичето?! - Не знам.
Сигурно Строци я е отвлякъл.
Всички са мъртви!
Това си е живо клане.
Строци наистина чака нови попълнения.
Трябва да са били 15-20 души.
Всичко е срещу нас.
Защо не дойде да ни кажеш?
Реших, че момичето може да е избягало, като е почнала стрелбата.
Надявах се да се върне.
Но не се върна.
Не е стреляно с този.
Сигурно не е имал време да реагира.
Строци винаги ми е завиждал, че имам такава жена.
Израснала е в някакво гадно селце.
Майка й е била индианка.
Не познаваше баща си...
Знаеше само, че е бял.
Омъжила се е за някакъв неудачник.
Единственото, което й беше дал, бе детето.
Тя имаше само една рокля, когато ме срещна.
Как изглеждаше само...
Какви очи имаше...
Трябваше да я имам.
Трябва бързо да ударим Строци
и да си я върна.
Ще приключа с него веднъж завинаги.
Отивам в града, за да видя дали няма да открия нещо.
Може би Строци още не знае, че работя за вас.
Трябва да приключим с това.
Хики беше подозрителен, Дойл - смахнат,
а Маккул - глупак.
Но май аз бях най-тъпият от всички.
Ако имах капчица мозък, щях да продължа на юг към Мексико.
Зареди я с бензин. - Да, господине.
Скоро ще останете сам-самичък.
Идната седмица напускам града. Тук вече няма работа за мен.
Този град е история.
Беше адска жега.
Вятърът вдигаше толкова прах, че можеше да усетиш вкуса му.
Не исках да се отпускам, затова минах на бира.
Имах чувството, че стените се движат към мен.
Странно как става понякога...
В един миг си мислиш, че ще се измъкнеш невредим.
Но накрая си плащаш.
Всеки си плаща, без изключение. Дори непрокопсаник като мен.
Вземи пистолетите.
Какво става?
Строци не е взел индианката на Дойл.
Маккул прекоси границата, за да я търси.
В Ел Морадо попаднал на човек с интересна история.
Оказа се, че е продала колата за няколко стотачки
и се е качила на автобуса. Строци не я е отвличал.
Нима вярвате на онзи човек?
Че защо ще ни лъже? - Въпросът е как си е тръгнала?
Да, така е.
Не ми пука за индианката.
Тя не беше светица.
Само много добър стрелец
би могъл да се справи с толкова много хора.
Но ти работиш за нас. Защо ще го правиш?
А може би просто вземаш парите
и си правиш каквото искаш. Ти си от ония, независимите, нали?
От кого бягаш?
Джерико е добро място за почивка на път за Мексико,
когато бягаш от федералните. - За бога, всеки бяга от нещо.
Да работиш за хора като Дойл си има своите предимства.
Парите могат да те изкарат светец.
Уплашен си.
Водата почва да изстива.
Къде е тя?
Той е нищо без пистолет.
След време спираш да чуваш чупенето на костите
и тракането на зъбите си... Гледаш да останеш в съзнание.
Останалото е без значение.
Бездруго няма да се отървеш жив.
Трябва да е изпълзял.
Завардете улиците! Хванете го!
Намерете го! Претърсете целия град!
Проверете навсякъде!
Претърсете всеки метър, само го намерете!
Вие елате с мен.
Качвайте са на колите и завардете улиците!
Открийте го!
Давайте! - Чисто е!
Насам!
Намерете го!
Сигурно е вътре!
Проверете навсякъде!
Намерете го! Къде е той? Знам, че е тук.
Кой? - Смит! Не се ебавай, дрисльо!
Ще ти ръгна нож в гърлото!
Проверете килерите!
Не се ебавай с мен! Не се шегувам!
Ако не започнеш да говориш, ще ти отрежа езика!
Мислиш, че се шегувам?
Къде е той?
Нашето приятелче отказва да говори.
Беше тук, нали?
Спрете!
Минал е покрай теб, тъпако!
Строци не я е отвлякъл! - Строци? Знаеш ли къде е той сега?
Скрил се е с бандата си, докато дойдат новите попълнения.
Къде е Смит? - В "Слим".
Няма и следа от него. - Отиваме в "Слим"!
А ти се моли да е там!
Защо се забави толкова? - Трябваше да го отпратя.
Не знам защо ти помагам.
Може би залагам на теб.
Идва краят на големите пари,
но един ден пак ще има за всички.
Г-н Смит, ще ви помогна да се скриете.
Макар че лично аз предпочитам да напуснете града.
Това, че помогнахте на момичето на Дойл да избяга,
ще ви разори и убие.
Хората на Строци бяха хванати натясно в горящата къща.
Тези, които се опитаха да избягат, бяха застреляни.
А онези, които останаха вътре, бяха изпепелени.
Никой от тях не се прибра в Чикаго.
Не стреляйте! Знам къде са парите!
Какво решаваш, Строци?
Предавам се, ще ви дам всичко.
Убий го.
Потегляй.
Като изгасне огънят, влезте вътре и измъкнете тялото на Смит.
Сигурно е мъртъв.
Всички вътре са мъртви.
На разсъмване стигнахме изоставената църква.
Отървах се със спукани ребра, счупен нос
и едно размазано око...
Трябваше ми само пистолет и време да оздравея.
Здрасти, Джо.
Дай му още едно питие! - Не!
Знаем, че той е още жив. Преброихме телата.
Искам да си свалиш обувките и хубаво да си погледнеш пръстите.
Когато Хики се върне, ще ти ги отреже един по един.
По шума на колата разбрах, че не е Джо.
Никога не можеш да разбереш хората.
Мнозина се оказват по-добри, отколкото си очаквал.
Аз съм - старият ти приятел.
Хванали са Джо.
Храната и превръзките са го издали.
Хики ли го е хванал? - Не, Маккул и останалите.
Хики и Дойл са в Мексико.
Дойл още си търси индианката.
Копелето се оказа доста упорито.
Къде държат Джо? - В хотела на Строци.
Дойл ги премести там. След като спечели войната.
Мислиш, че този нож ще ти помогне?
Ще си взема и пистолет.
Само с това мога да ти помогна.
Винаги съм мразел да съм длъжник някому.
Но понякога се налага да нарушиш правилата.
Ще има още много дървени сандъци на прозореца на Смайли,
но всички умират...
Рано или късно.
Благодаря ти.
По дяволите!
Върни се в "Червената птица". Вземи куфара ми
и ми донеси бутилка уиски. - Веднага, сър.
Какво е това?
Съобщение за Хики.
Предай им, че ще ги чакам в "Слим".
Но "Слим" изгоря.
Там няма нищо.
Добре ли си? - Кога идва капитанът?
Вдругиден.
Имаш време да почистиш. - Ще измъкна телата от хотела.
Ще ги закарам в пустинята и ще ги оставя на койотите.
После заминавам за Хюстън. Дори гробарят Франк се маха.
Какъв ще е този град без гробар?
А ти ще останеш ли, Джо? - Не, сър.
Тръгвам с него. - Как не.
Искам да видя как ще се разправиш с тях. Заслужих си го.
Двамата с Джо седяхме цяла нощ в очакване на Хики и Дойл.
Единственото, което исках, бе да изкарам малко пари.
Но нещата станаха твърде лични.
Знаеш ли, за човек без принципи понякога се държиш доста странно.
Не се размеквай, Джо.
Само се опитвам да ти благодаря.
Като чуя някой да ми благодари, хуквам да бягам.
Как са раните? - Болят ужасно.
Най-близкият лекар е в Мексико.
Мога да ти покажа пътя.
Върви отзад да се скриеш.
И не се показвай.
Успя да ме заблудиш. Мислех, че си изгорял с останалите.
Винаги става така.
Искам да си мислиш за мен, докато умираш.
Ти си този, който кърви.
Чакай. Можем да ти намерим лекар.
Ще управляваш този град с нас. Имам нужда от теб.
Той няма нужда от лекар.
Чакай! Свали пистолета!
Ти, аз и Хики спечелихме войната. Оцеляхме.
Ние спечелихме!
Още не съм намерил момичето.
Ти сигурно знаеш къде е.
Ще ми помогнеш ли да я открием? Ще отидем в Мексико.
Тя е там. В планините. В някакво малко селце.
Знам, че имаше дете... Момиченце.
Трябва да си я върна.
Можем да бъдем партньори.
Това е, задето съсипа града ми!
Нима ще го оставиш да убие и мен? - Спокойно, аз бях дотук.
Само ще гледам.
Не искам да умра в Тексас. В Чикаго може би...
Може да се срещнем там
и да си разчистим сметките.
Или си от онези, които биха застреляли човек в гръб.
Вършил съм и по-лоши неща.
Не мога да кажа, че всичко мина по план,
но бях прав за едно -
те всички заслужаваха да умрат.
Не бях сигурен, че този пистолет още върши работа.
Май се сдоби с нова кола.
И така, всичко свърши там, където бе започнало -
в пустинята, на път за Мексико.
Тръгнах си с празни ръце,
но нещо друго ще изскочи.
Винаги става така.