Нека ви разкажа за времето, когато почти умрях.
Не съм си мислел, че това може да ми се случи.
Не и на тази възраст.
Пребит, надхитрен...
Как попаднах тук? Как започна всичко това?
Ако започна отначало, ще отнеме цяла вечност.
Нека започнем от по-късно.
Отнякъде.
Където и да е...
Рийс.
Мислех, че губернаторът не одобрява това.
Колкото повече не одобряват, толкова повече искат да гледат.
Е, какво е това, шест резки на колана?
Осем.
Поздравления.
Да ти го начукам! - Само ако ме помолиш по-любезно.
Джон Хобс.
Търсят ви в стаята за танци.
Едгар Рийс!
Я виж кой е дошъл!
Това е блестящият детектив, който реши съдбата ми.
Точно така
Какво е това? Известен ли те правят?
И още как! Снимат ме в документален филм.
Собственост на ACLU. Ще снимат как ме изпичат.
Кой знае, може би ще стане хит на пазара?
Дамите ще ме показват на гостите си по време на вечеря.
Виждате ли това там? Това е петно от урина, дами.
О не, не е урина.
Радвам се да те видя Хобс. - Радвам се, че ме виждаш Рийс.
Ти си...
най-добрият ми приятел.
Все още си ми другарче.
Отворете вратата!
Напомняш ми на някого, Хобс.
Напомняш ми. Да, напомняш ми.
Обичаш ли загадки?
Не.
Ето ти една.
Защо има място между Лайънс и Спаковски?
Какво? - Хайде, трябва да го знаеш това.
Отвори си очите. Огледай се наоколо.
Отворете вратата.
Запомни това, Хобс!
Ден,
седмица, месец...
Какво, нацист ли си сега?
Това е холандски.
Каквото почукало,
наистина такова почукало.
Приятно пътуване.
Ще те потърся.
Каквото почукало, наистина такова почукало.
Как е народе?
Дами, господа, духачи, педерасти?
Надявам се всички да се наслаждавате на шоуто.
ПАДНАЛИЯТ АНГЕЛ
Ще ти направя свирка, ако ме изкараш от тук, миличък.
Времето
е на моя страна.
Да, така е.
Времето
е на моя страна.
Да, така е.
Казвате,
че искате да сте свободни.
Но аз ще се върна тичайки,
ще се върна тичайки при вас.
Хайде бейби, започвайте!
Осветли ми живота!
Винаги нещо се случва.
Но когато се случи, хората невинаги го виждат.
Или разбират.
Или приемат.
Престъпниците не приемат да носят отговорност за последиците.
Те просто убиват, а аз поемам отговорността за последствията.
Вижте, кой дойде. Как е, г-н Последствие?
Той умря. - Нали ти казах.
Грейси, донеси още една.
Как я караш, Грейси?
Не ме изкушавай с това, Джоунси. - Съжалявам.
Какво ще пиеш? Имаме Бекс,
имаме Гинес, имаме и Бас.
Предпочитам Бъдуайзър. - Бъдуайзър?
Не, ние пием само вносна бира.
Ако ти е скъпо, аз ще черпя. - Не ми е скъпо, искам Бъдуайзър.
Поне си вземи "леден" или "сух" Бъд, или нещо друго...
Лу, той иска обикновен Бъд. Ясно?
Искате ли нещо друго? - Не.
Той бе един от най-известните затворници.
Заповядайте! - Благодаря ти, миличка!
Ти си необикновен полицай, Хобс. - Наистина?
В този участък съм от около 5-6 месеца.
Всички казват, "Хобс не взема мангизи".
Това истина ли е или...
Не харесвам подкупите.
Това "не" ли означава? - Да, това означава "не".
Това "не" като "никога" ли е, или "не" като "понякога"?
Или "не" като "правя го, но не обичам да говоря за това"?
"Не", като "никога"!
Това е голям град, Хобси. Тук си имаме традиции.
Проблем със слуха ли имаш? Когато казва нещо, значи го е казал.
Само хипотетично...
Ченге, което едвам свързва двата края, трябва да заделя по нещо странично.
Не харесвам подкупите и не съдя...
Не съдиш? Той е шибан светец, а?
Значи ми казваш, че при никакви обстоятелства
свещен мъж като теб,
не би нарушил закона или нещо такова...
Виж Лу,
мога да прескоча през масата и да ти изтръгна сърцето,
да изстискам кръвта от него и да ти го пусна в предния джоб.
Така ли?
Ако загубя контрол. Но ако го направя,
няма да съм по-различен от хората, които арестуваме.
Що се отнася до основния ти въпрос.
Вземи, който и да е полицай, корумпиран или не,
В 99% от случаите, те си вършат работата, нали?
Деветдесет и девет и пет.
Така че той или тя, корумпиран или не,
върши повече добро навън всеки ден,
отколкото всеки адвокат или брокер,
или президента на САЩ, за целия им живот.
Полицаите са "избрани хора".
Амин.
Мисля, че минавам на Бъд.
Грейси, ела и разкарай тази чужда помия от масата
и ми донеси три Бъд-а.
По дяволите Чарлз, защо се бавиш?
Знаеш ли как ще изглеждаш с този сандвич в гъза?
Моля? - Като тъп дебелак със сандвич в гъза.
Чарлз, ненавиждам да правя това, но...
Наври си работата при сандвича.
Ало?
Скрит номер
Да започваме! Сок, курабийки,
ябълка, сандвич с фъстъчено масло и желе.
Чичо Джон, утре ще ми приготвиш ли обяда?
Ето го и Тоби.
Не мога да ям едно и също всеки ден.
Какво искаш, сандвич с фъстъчено масло и желе?
Или с желе и фъстъчено масло?
Обичам те татко! - Чакай, не забравяй и чичо Джони.
Усещам любовта в тази стая, човече.
Чао!
Приятно прекарване в училището!
Добра работа, Арт. - Наистина?
Защо не седнеш с мен? Нека си поговорим.
Не бързаш ли? - Не, не...
Ще си почина днес.
Пък и какво ще направят? Ще ме уволнят ли?
Как я караш? - Добре съм
Обичам те, Джони!
Мислил ли си, че щеше да е по-лесно, че животът ти би бил по-лесен,
ако аз и Сам не живеехме...
Не, не!
Може би Марси нямаше да те напусне. - Да не говорим сега за Марси.
Ако тя ме обичаше, никога нямаше да ме напусне.
Освен това, семейство е винаги първо. Ти си моят брат, нали!
И аз те обичам, Арт!
Но не прави на момчето повече сандвичи с фъстъчено масло и желе.
Никакво фъстъчено масло и желе. - Добре.
Ченгето знае.
Ченгето вижда.
Забелязва и най-обикновеното нещо.
Често не си спомняте до последния момент, но тогава
поглеждате назад и се осъзнавате,
че знаете.
Добро утро, детектив.
Как си, лейтенант? - Я, кой изглежда добре днес!
Какво да кажа? Ти изглеждаш по-добре от мен.
Имаш обаждане на 4-та, Хобс. - Благодаря ти, Денис!
Как си днес?
Детектив Хобс. - Приятел, имаш ли химикалка.
Южен Стендер № 4541, Апартамент № 2.
Кой е там? - Давам ти следа, приятелче!
Не можах да спя снощи. - Че кой може?
Помниш ли, че Рийс ми се обаждаше в 2-3 часа, през нощта?
Той те обичаше - истински!
Някой ми се обади вчера вечерта.
Денис! - Да?
Изпрати кола на Южен Стендер № 4541, Апартамент № 2.
Увери се, че ще получим заповед за обиск.
Труп ли има?
Вероятно някой тъпак ме е видял по телевизията и се прави на интересен.
Как изглеждах вчера? - Приказен.
Гледа ли ме? Даваха ме по 4 различни канала.
Ти си като бог.
Казва се Мускавич. Руски емигрант.
Няма никакво семейство, никакви приятели, нищо.
Тогава, защо е мъртъв?
Какво имаме, Джоунси?
Множество прободни рани.
От спринцовка или нещо такова.
Числото "18".
Какво е това, осемнайсетата му жертва? - Може би.
Би могло.
Много е подредено.
Този е мъртъв от доста време, така че какво, по дяволите, е това?
Убиецът преспива тук и после
си прави добра и спретната закуска?
Така изглежда.
Я виж това!
Лайънс??? Спаковски
Мамка му! - Какво?
Това е загадка.
Преди да умре, Рийс ме попита, "Защо има място
между Лайънс и Спаковски"?
Наистина?
Съучастник? Рийс има съучастник?
Освен, ако не е някой имитатор.
Може би пазач от затвора или някой от екипа на документалния филм.
Имаш ли минута? - Идвам след малко.
Петдесетина човека трябва да са видели този филм досега.
Аз и Джоунси ще ги проверим.
Да, добре.
От лабораторията. Извършителят е бил без ръкавици.
Оставил е отпечатъци по лъжицата и купата, сякаш се е рекламирал.
Може би, отпечатъците му не са в системата.
Мразя да се чувствам глупав! - Наслаждавай му се, Лу!
Има ли мотив, който да търсим,
или всичко е плод на болен мозък.
Второто, Лу.
Всичко е мотив.
Болестта е мотив.
Предварителният доклад от аутопсията на руснака.
Не е ли това отровата, която Рийс използва на арабските деца?
Тиф! - Да?
Харесваш ли загадки? Нали знаеш, пъзели и разни главоблъсканици?
Разбира се, особено докато ги разплитам.
Защо има място между Лайънс и Спаковски?
Какво пък означава това?
Имаше един Спаковски, когато бях новобранец. В южния участък.
Я повтори? - Не твоя Спаковски. Тоя е ченге.
Продължавай, Лу. - Тоя беше пълен задник.
Кралят на задниците! Шибана легенда!
Името му стои на стената.
Какво?
Някой началник през 30-те е мислел, че с това ще повдигне морала.
Продължиха с тази практика до 81-ва. Беше нещо като утешителна награда.
Стоеше долу във фоайето, докато не го ремонтираха.
Сигурно съм го подминавал поне 1000 пъти.
Май трябва да поогледам наоколо, някой път.
Не си спомням за Лайънс, но Спаковски беше там.
Тоя беше толкова гаден, че жена му го простреля в крака.
Кой беше награден през 65-та? Чие име беше на това място?
Е, сега ме хвана, приятел. Не знам!
Казваш, че са махнали името? Защо биха направили това?
Не зная. Попитах в "Архиви". Казват, че и те не знаят кой е бил
и защо името му не е там.
По-добре да разберем.
Лейтенант! Точно теб исках да видя.
Роберт Милано. - Точно така.
Полицай на годината през 1965-та.
8 месеца по-късно, се прострелва в някаква хижа, чистейки оръжието си.
Може да са две неща. Или е бил корумпиран, или е заради жена.
Какво? - Срещнах веднъж Милано.
Беше комарджия, но иначе добро ченге.
Това, което искам да знам... - Знам какво искаш.
Не мога да ти помогна. - Не можеш да ми помогнеш?
Виж, направи на всички ни услуга.
Каквото и да разкриеш,
запази го себе си.
Имам нещо за теб.
Филмът за Рийс.
Благодаря!
Джоунси.
Касетата с Рийс. Искаш ли да я видиш? - Дай ми секунда.
Какво разбра за Мускавич? - Отпечатъците не стават.
Според местопрестъплението, убиецът вероятно е с тъмна коса.
Вероятно е левичар. - Да, както Рийс.
Има развалени зъби. Намерих парченце в корнфлейкса.
Телефонни справки.
Бихте ли ми дали номера на Милано? Силвия M-и-л-а-н-о.
Хей, лейтенант!
Извинете ме, шефе!
Ако някой умре защото си мълчиш, ти ще отговаряш за това.
Когато светът стане съвършен, уведоми ме.
Междувременно, не съм аз този, който си мълчи.
Ясно ли ти е? - Да.
Съжалявам, нямаме данни.
Добре, благодаря. Не, чакайте! Там ли сте още?
Бихте ли проверили дали има Грета Милано?
Спринцовката има същите отпечатъци.
Сега какво? Време за видео? - Да.
Знаеш ли, мислех си...
Да не се нараниш? - Духай го, Лу!
Изчакайте за номера.
Който е убил Мускавич, знае за отровата, използвана от Рийс.
Той копира Рийс. Би могъл да бъде ченге.
Би могъл, значи? Лу, би могъл да е ченге, а?
Моля, оставете съобщение. Благодаря ви!
Нека Хобс получи копие от това.
Гледаш ли Джони Бой? Надявам се, че внимаваш.
Всеки жест!
Всяка дума!
Чакай секунда. - Какво?
Виж това.
Езикът, на който говореше. По-късно.
Холандски ли е?
Така каза.
Какво говори сега? Това холандски ли е?
Това сега?
Това са някакви безсмислици.
Сигурен ли си?
Кой е?
Детектив Джон Хобс. Търся г-ца Грета Милано.
О, да. Вие оставихте съобщение. - Да.
Исках да говоря с вас за баща ви.
Как сте?
Може ли да вляза?
Разбира се.
Вие сте обградена от ангели.
Уча теология в университета.
Разбирам. Много е красиво.
Благодаря ви.
Защо се интересувате от баща ми?
Минали са 30 години и досието му е засекретено.
И шефът ми каза да не се занимавам.
Така че, ето ме тук.
Знам само това, което майка ми ми каза, преди да почине.
Какво искате да знаете? Просто сте любопитен или...
Не, госпожо.
Аз да съм детективът, който залови Едгар Рийс.
Не знам дали сте запозната. Той беше екзекутиран.
Да, четох за него. - Да.
И този Рийс, той...
По заобиколен начин ми даде името на баща ви.
Рийс обичаше ли да пее?
Всъщност, обичаше.
Когато го екзекутираха, опита ли се да ви пипне или сграбчи?
Да, направи го. Той разтърси ръката ми.
Искате ли кафе? - Разбира се.
При едно условие.
Вие и аз никога не сме говорили.
Няма да казвате нищо на колегите си. Нищо няма да се документира.
Името ми и всичко, което ви кажа, си остава между нас. Съгласен ли сте?
Ще получа ли кафе, ако се съглася?
Детектив, баща ми беше добро ченге.
"Гордостта на полицията" и други такива. И тогава той се застреля.
Един репортер разкри, че срещу баща ми е имало разследване.
Той хванал убиеца, но след това започнали идентични престъпления.
Доказателствата се обърнали срещу него - отпечатъци, свидетели.
Не се намерило реално доказателство, но медалът на баща ми бил отнет.
Разбирам.
Значи казвате, че когато е починал, някой е скрил доказателствата.
Кметът, губернаторът и полицията, всички те се нуждаеха от герой.
Някои от тези хора, все още са на власт.
Разбирам. - Не, още не разбирате.
Баща ми видял доказателствата срещу него
и казал на майка ми, че не може да ги обори.
Така, той отишъл в онази хижа в планините.
Мястото принадлежало на семейството на майка ми от поколения.
Той отишъл там и...
Знам, че баща ми е бил невинен за онези убийства.
Откъде сте сигурна?
Как така знаете, че е бил невинен.
Било е преди 30 години, вече не е важно.
Важно е за мен, г-це Милано.
Не искате ли истината да излезе наяве и убиецът да бъде наказан?
Разбира се, че искам. - Но?
Страхувате се, че ако ми кажете животът ви ще е в опасност?
Това ли е?
Да.
Ясно.
Добре. Благодаря ви много.
Също и за кафето. - Няма защо.
Ако имам още въпроси, може ли да ви потърся?
По-добре недейте.
Детектив!
Вярвате ли в Бог?
Да, понякога ходя на църква.
С това, което виждам по време на работа,
е трудно да си вярващ.
Късмет.
Понякога си мисля, че основната задача на човек е
да разбере какво, по дяволите, става.
Например, Грета Милано.
Какво криеше? От какво бе така уплашена?
И нейният въпрос за Бог. За какво, по дяволите, беше това?
Никога не можете да сте напълно сигурни.
Мъжът, който минава покрай вас и ви поглежда. Дали ви познава?
Дали сте ходили заедно на училище?
Или е вманиачен убиец, който те намразва от пръв поглед?
Или няма нищо?
Абсолютно нищо.
Събуди се.
Хайде, лягай си.
Знам, знам.
Хайде, да тръгваме.
Тръгвам, чичо Джон.
Ало?
Хайде, да тръгваме, Сам.
Лека нощ. - Лека нощ, синко.
Джони? - Да?
Страхуваш ли се понякога?
Да, понякога.
Аз също.
Лека нощ, Арт.
Ало? - Г-жо Мур? Чарлз се обажда.
Както изглежда, трябва да съм се напил или нещо такова,
защото последните няколко дни...
На работа ли съм тази вечер? - Ти напусна, Чарлз.
Напуснах ли? - Да. Ти обиди Хари и той нае друг.
Но, как...
Вижте, наистина съжалявам...
Бихте ли ме извинили пред мъжа си за каквото и да съм...
Винаги сме те харесвали, Чарлз. Довиждане.
Ало?
Добре, добре, добре. Виж кой е тук.
Пуснах по телефона касетата с Рийс на един лингвист. След малко идва.
Каза, че му звучало като източен език.
Нещо за Мускавич? - Само пицата.
Май улучихме твоята област!
Пицата е жизненоважна.
Без пица и другите чудесни италиански храни, нямаше да има щастие.
Намерихме останало едно парче - с чесън, подправки и ананас.
Плюс факта, че стомахът на Мускавич беше празен.
Значи убиецът е ял пицата.
Ама че находка! Защо не напишеш статия за нея.
Ще напиша, Лу. Даже и теб ще похваля.
Благодаря!
Детективи, вашият човек е във видео залата.
Лингвистът е тук.
Ей сега идвам.
Джон Хобс, запознай се с професор Ричард Лаудърс.
Това е доста интригуващо.
Кой е този затворник? Може ли да говоря с него?
Не сега. Седнете.
Професорът каза, че това е език, който никога не е чувал да се говори.
В смисъл? - Някакъв вид древен език.
Мисля, че това е библейският език - арамейски.
Само няколко номадски племена все още го използват.
Значи не знаете какво казва той? - Не ми е най-силният език.
Не е много приятен, нали?
Ако ми дадете копие от записа, ще поработя над него.
Ако ни изчакате навън за 15 минути, ще ви направя едно копие.
Ще ви изчакам.
Ще се видим след малко. - Довиждане, детектив.
Арамейски език! - Представяш ли си?
Има и нещо друго. Прегледах една снимка...
на Рийс и училищният му отбор по бейзбол
Удрял е с дясната ръка.
И е хвърлял с нея.
Какво искаш да ми кажеш, Хобс?
Рийс направи едни от най-откачените неща.
Говори език на 2000 години,
а ти се чудиш, че може да си служи и с двете ръце?
Хобс, имаш обаждане на първа линия. - Благодаря, ти Бил.
Детектив Хобс. - Ей приятел, искаш ли още една следа?
Южен Гроув № 1339
Апартамент № 9
Джоунси, онази пицария с № 17...
Близо ли е до Гроув?
Така мисля.
Те са на същото място.
Точно.
Все едно ни се присмива. - Прави го.
Плати в брой, така ли? - Да.
??? = Погледни в огледалото
Джоунси!
Погледни това.
Какво, по дяволите, е това?
Знаеш ли какво е плашещото?
Снощи като се прибирах, един човек вървеше срещу мен.
Погледна ме право в очите.
Все едно, че ме познава. Нали ме разбираш?
Това е същият човек, който лежи вкочанен във ваната.
Ти ме пързаляш! - Не те пързалям. Същият е.
Ох, човече!
Не съм достатъчно умен, да го проумея. - Нито пък аз.
Намерих я под мивката.
Същата отрова ли е? - Да. Занеси това в лабораторията.
Какво друго имаме? - Числото на гърдите му...
Миналият четвъртък беше 18, а сега е 2.
Всичко е на Чарлз Олум, но изглежда, че това е измислено име.
Така че, пускаме му отпечатъците.
Както казваше мечето Йоги, "Отново всичко е като дежа вю"
Рийс ли имаш предвид? - Да.
Който и да го прави,
има нещо срещу Хобс.
Така изглежда.
Как е той? - Кой, Хобс ли?
Както винаги. Добре е. Идеално.
Ако започне да му се отразява, ще ми кажеш, нали?
Ако започне да се отразява и на мен, пак ще ти кажа.
Помислих си, че си ти.
Какво правиш? Още исторически проучвания?
Беше приятно да си поговорим. Ще се видим в понеделник.
Добре, Лу.
Хайде, Джими! Стреляй!
Стреляй, стреляй!
Хайде, Сам! Добре!
Това е добре. Добре е.
Резултатът е равен. - Не, 19 на 17 е.
Джони ще отбележи. Топката е в него.
Здрасти, Арт! - Как я караш?
Добре! Три, две, едно!
Аз съм до тук, трябва да тръгвам.
Трябва да тръгвам, чака ме дълъг път.
Арт, влез на мое място. - Чичо Джон, ама той не става.
Не смей да не зачиташ баща си! Разбра ли?
Оценявай това, което имаш.
Искаш ли да поиграеш? - Не съм си взел обувките.
Какво става?
Тифани не ти ли каза? - Не, какво става?
Знаеш ли колко необикновен е този случай?
Имаме успешна идентификация
на Чарлз Олум.
Истинско му име е Мики Нуунс.
Роден в Канада, незаконен емигрант.
Бла-бла-бла... Провинциалист някакъв.
Това не е лошо. - Не е само това.
Нуунс е убил руснака.
Отпечатъците му са навсякъде в апартамента на Мускавич.
Какво? - Нека видим... Нуунс отравя Мускавич,
изхвърля го във ваната и подрежда корнфлейкса.
Три дни по-късно, някой прави абсолютно същото с него.
"Същото", защото и двамата са убити от един и същ човек.
Някакъв магьосник ли? - Нещо такова.
Хей Арт, нали няма да забравите да обядвате?
Не знам, не мога да го проумея.
Имам лошо предчувствие за това. - Аз също.
Някой си играе с оная ми работа и не съм аз.
Ще се видим. - Чао.
Още 10 минути, Арт. - Добре.
Има моменти, които бележат живота ти.
Моменти, в които разбирате, че вече нищо няма да е същото.
И времето е разделено на две части.
Преди това.
И след това.
Понякога можете да почувствате, че идва такъв момент.
Това е тест. Или поне така си казвам.
Казвам си, че във времена като тези,
силните хора винаги продължават напред.
Независимо от това, какво ще открият.
Госпожице Милано! - Здравейте.
Ходих до семейната ви хижа в планината.
Красива е нали? - Да.
Нека ви помогна с това. - Дърветата и водата...
Абсолютно красиво. Какво означава "Азазел"?
Баща ви го е написал на стената в избата
и после го е боядисал отгоре.
Моят речник казва, че това е...
"злият дух на пустошта", каквото и да означава това.
Една от книгите там, беше за демони, които се пренасят чрез докосване.
Вървете си г-н Хобс!
Моля? - Ако ви е мил живота...
Ако има поне едно същество, за което ви е грижа,
не се занимавайте с този случай.
Това не зависи от мен, г-це Милано. Това ми е работата.
Довиждане г-н Хобс.
Това ли е? - Страхувам се, че е това.
Имаш факс. - Благодаря.
Получихме разпечатките от телефоните в жилищата на Нуунс и Мускавич.
Виж тези обаждания?
Направени са точно по времето на убийствата.
Казваш, че убиецът ми се е обаждал от местопрестъплението?
Така изглежда. - Рийс ми се обаждаше през нощта.
Рийс е мъртъв. - Който го прави, се сдушил с Рийс
или го имитира. Знам и че все още се обажда у нас.
Колко пъти трябва да си сменям номера?
Колкото повече го сменяш, толкова повече изглежда, че е вътрешен човек.
Ченге, а?
Да.
Това не означава нищо за мен, но онези горе...
Чуваш ли ме? - И с двете уши.
Почвам да губя чувството си за хумор. Какво имаш?
Превод от арамейския език.
"Не мога да вляза в теб чрез докосване. "
"Но дори когато стана дух и мога да вляза в теб, няма да го сторя."
"Ще те чукам нагоре и надолу, наляво и надясно".
"А ако това не работи, имам и други начини".
Нуждаем се от превод на превода.
Нещо друго?
Не, благодаря.
Харесвам нощта. Улицата.
Миризмите.
Усещането за друг свят.
Понякога се изправяте лице в лице със себе си.
Върни картата обратно.
Където и да е. - Добре.
Кажи ми кога да спра. - Добре.
Може ли да го повторите още веднъж?
Добре професоре, мисля че го разбрах. Благодаря!
Мога да вляза в теб, когато съм дух, но няма...
Не, по-добре да те хвана наистина.
Ще те чукам. Нагоре, надолу, наляво, надясно...
Ще съм тъй близо до теб...
Толкова близо, че ще те пречупя.
И ако това не сработи...
Имам и други начини.
Имам толкова много...
много начини...
Петнадесет минути.
Здравейте. Мога ли да ви помогна?
Освобождавате ли Ричард Сакъл?
Той повика такси. - Ще го свалят долу.
Изглеждаш добре днес. - Благодаря.
Доклад за Боби Стигърс. - Благодаря ти.
Хобси, кажи ми нещо? - Казвай.
Онзи ден беше в мазето и четеше един стар документ.
Какво за него? - Приличаше на карта. Ходи ли някъде?
Да, бях в провинцията. - Хубаво е да излезеш от града.
Прекрасно е. Чист въздух, нали знаеш?
И аз го правех. Ходех до една къщичка в планината и седях край водата.
Беше красиво.
Любопитен съм, къде беше?
Защо питаш?
Ела тук.
Хайде, ела.
"Времето"
"е на моя страна"
"Да, така е"
"Времето"
"е на моя страна"
"Да, така е"
Лу? - Какво?
"Казвате, че искате да сте свободни"
"Но аз ще се върна тичайки"
Майк!
Защо пееш тази песен?
Песен? - Защо пееш тази песен?
Пеех ли? - Те ли те накараха? Защо я пееше?
За какво говориш? - Не знаеш за какво говоря?
Не знаеш ли за какво говоря?
Хей, вие!
Арамейски език.
Колко умно.
Исусе!
Това, което казах е вярно.
Наистина зная кой си.
Азазел!
От къде го знаеш?
От дома на Милано?
Ти намери нещо там.
Е, някои неща не бива да знаеш.
Като например?
Какво?
А ако знаеш, не бива никога да го казваш.
Пази се от моя гняв.
Е?
Какво правеше преди малко?
За какво говориш? - Ти пееше.
Не, аз не съм пял. - Ти беше.
Лорънс и Майк пееха някаква песен от 60-те.
Ето пак.
Не съм пял. Аз мразя 60-те.
Не съм пял.
Оценявам вашето положение. Действително го оценявам.
Родителите ви са мъртви, а животът им е бил разбит.
Вашият живот също е разбит. Съжалявам за това.
Но трябва да знам какво става. Ако е това, което изглежда, че е...
Ако това нещо е същото, за което се говори в книгата, тогава...
Това истинско ли е? Вие вярвате ли?
Вярвам, че скритото е повече от това, което се вижда.
Аз вярвам на очите си и се опитвам да осмисля онова, което видях.
Нещо ме заплаши.
Рийс ме заплаши на арамейски език. - Какво друго каза Рийс?
Аз задавам въпросите тук.
Вие ми отговорете, защото ако не знам какво става...
Ние не трябва да знаем. Ние не трябва да виждаме.
Това е като мафията. Те дори не съществуват.
Добре, това е някакво начало. Те дори не съществуват.
От къде са те? Кои, по дяволите, са те?
Г-н Хобс, има някои явления,
които могат да бъдат обяснени единствено, ако съществува Бог.
И ако има ангели. А тях ги има, те съществуват.
Някои ангели били отхвърлени. Други били наказани, лишени от форма.
Те могат да оцелеят само в телата на други - вътре в нас.
Вътре, в човешкото тяло, тяхното отмъщение е завършено.
Това ли е?
Стига бе, не може да бъде!
Хайде де!
Г-це Милано, аз съм само ченге.
Аз съм детектив. Работата ми се базира на доказателства и факти.
Моята също!
Не са ли вашите факти невъзможни, за нормална интерпретация?
Значи казвате, че Едгар Рийс всъщност е...
По времето, когато сте го познавал, той не е бил себе си.
Бил е Азазел? - Да, Азазел.
Садист, левичар, който обича да пее.
Защо се е концентрирал върху мен?
Вие привлякохте вниманието му. Той се е опитал да влезе във вас.
Здрависали сте се, но не е успял и сега ще търси друг начин.
Както е направил с баща ви?
Как да се борим с него? Възможно ли е изобщо?
Вярвам, че е. И не съм само аз.
Има една организация. Дори не знам кои са. Просто имам номера.
Какво знаят тези хора?
Ние вярваме, че Бог е направил демоните смъртни.
Той е избрал няколко от нас, за да се борим с тях.
Нас? Кои нас?
Казвате, че аз съм един от тези хора?
Не зная. Може би. Може би, не.
Вие просто си вършите работата.
Добре. Хванахте ме.
Значи тези демони са смъртни и могат да бъдат убити?
От правилния човек. - Кой е той?
Това е религия, г-н Хобс.
Нещата опират до вяра и божествена намеса. Правилният мъж...
Или жена. - Да.
Значи би могъл да е всеки?
Правилният човек, с правилния характер, с правилното познание...
Значи това правите вие...
Подготвяте за това, нали?
Може ли да ви попитам нещо лично?
Всичко е лично, ако сте личност.
За това ли живеете сама?
Има разлика между това да рискуваш себе си или някой друг.
Това е вярно. - Имам предвид...
Ако имам някой, бих искала да споделям с него живота и мислите си.
Ако го направя, бих го изложила на опасност, а нямам това право.
Можете да говорите с мен.
Не сте длъжна. Не казвам, че...
Правете, каквото искате. Само казвам, че може да говорите с мен, ако искате.
Благодаря! Много мило!
Трябва да тръгвам. Надявам се, че съм била полезна.
Благодаря, че ме изслушахте. - Аз ви благодаря.
Съжалявам. Щях да ви потупам по рамото.
Вие сте приятелка на Джон Хобс, нали?
Аз съм Джей Рейнолдс.
Ти знаеш?
Колко очарователно!
Ти не си някоя от повлеканите на Хобс.
Срещали ли сме се? Изглеждаш ми позната.
Хайде, кажи ми!
Така или иначе ще разбера.
Само загрявам!
Внимавай!
Моля, помогнете ми!
Тръгвай! Тръгвай! - Отваряй!
За бога, човече, добре ли си?
Добре ли си?
Благодаря ти, че дойде.
Бягах.
Той ме преследваше и аз бягах.
Може би не си готова още. Там е работата, че трябваше да съм.
Знаеш ли защо стана така?
Не вярвах, че този ден ще дойде.
Мислех, че Господ ще ми помогне. Щях да бъда добро момиче
и Господ ще ми покаже ангел, но...
Те знаят ли коя си?
Не бива да ни виждат заедно.
Не повече.
Избърши си сълзите.
Искал си да ме видиш, лейтенант?
Как си? - Добре.
Убийствата не те ли тормозят?
Не е нужно да ми увърташ. Какво става?
Къде беше, когато бяха убити Мускавич и Нуунс?
Къде съм бил? Заподозрян ли съм?
Седни.
За мен не си, но...
Лейтенант, знаеш... Какво има, телефонните записи ли?
Да не би да мислят, че съм ги убил, след това съм се обадил вкъщи,
после съм изтичал до там и съм отговорил на обаждането?
Не, нещо друго.
Отпечатъците ти.
Моите отпечатъци? Върху какво?
На онази твоя шибана малка монета.
Къде? - В дома на Нуунс.
По дяволите!
Някой ме е натопил. - Мислиш ли?
Всеки би могъл да се сдобие с онези монети.
Биха могли да ги вземат, когато съм бил в магазина или...
Може да са ги взели от бюрото ми.
Винаги сме мислели, че може да е ченге.
Да, така мислехме.
Знаеш, че не съм глупав.
Познавам те много добре.
Така че, разкажи ми.
Няма да искаш да знаеш.
Трябваше да си там. Аз бях там и не искам да знам.
Пробвай ме.
Помниш ли Роберт Милано.
Слушай ме! Това е същото, което се е случило и на него.
Той е бил натопен.
Ще ти дам един съвет.
Зарежи го това, поне за няколко часа.
Прибери се у вас. Виж си семейството.
Почини си.
Майната му на Стентън!
Майната им на всички!
Никой не обича да го юркат.
Никой не обича да го удрят от всички страни.
Но злото продължава да настъпва. Знаете ли за какво говоря?
Видяхте го преди, но сега
то е пред вас, присмива ви се.
Здрасти чичо! - Здравей Сам.
Как я караш Тоби? - Здравейте, г-н Хобс.
Подранил си днес.
За разнообразие.
Да си ми местил тефтера с адресите? - Какво?
Не.
Какво?
Какво ти е на окото?
Кой те удари по окото?
Паднах. - Падна?
Аз паднах или нещо...
Хората не падат и си насиняват очите.
Така ли? - Да.
Добре, всичко е наред. Просто ми кажи.
Какво се случи?
Сами ме удари. - Какво?
Беше злополука. Той не искаше...
Той не искаше?
Беше злополука! Беше злополука!
Джон! Джон! - Сам?
Къде е Тоби?
Навън, предполагам.
Добре, влизай вътре!
Тоби? - Здрасти, Хобс.
Остави семейството ми на мира! Разбра ли?
Прибери се вкъщи, Сам. - Какво става?
Върни се обратно в къщата!
Ще оставиш на мира семейството ми! - Защо?
Ти ме преследваше. Сега аз преследвам теб и твоите...
Тоби, добре ли си?
Отивай си право вкъщи! Бягай!
Какво ти става приятелче, да не те е страх да се бием?
Хайде Хобс, ела ми!
Хайде Хобс.
Свали оръжието.
Знаех, че ще излезеш. - Пусни оръжието на земята!
Познавам те, Хобс. - Оставете оръжието, сър!
Пусни оръжието!
Да, така е.
Времето
е на моя страна.
Хей, приятел!
Събуди се, Хобс. Не съм толкова лесен за убиване.
Когато приемникът ми умре и стана само дух, никой човек не може да ми устои.
Какво ще ме арестуваш ли? Какво ще кажеш на Стентън?
Много ми се иска да го чуя.
Мен искаш нали?
Защо просто не ме убиеш.
Защото още се забавлявам.
На теб не ти ли е забавно?
Той стоеше на улицата, крещеше му...
стреляше в него. Накрая, когато полицаят...
Сигурен ли сте, че мъртвият мъж е стрелял пръв?
Жена ми също го видя, питайте и нея.
Учител, а?
Какво да им кажа? Какво да направя?
Знаем, че той е стрелял пръв, очевидците го потвърдиха.
Но оръжието му е било пълно с халосни. Взел го е от открадната кола.
Това беше постановка. - Постановка?
Точно така - постановка! - Инсценирал го е, за да го убиеш?
Извини ме.
Какво, по дяволите правиш тук?
Прибери Сам вкъщи и заключи навсякъде!
Не пускай абсолютно никого! Можеш ли да го направиш?
Можеш ли да запомниш това? Добре, направи го!
Джони! - Да?
Сърдит ли си ми?
Не Арт, не съм. Просто...
Направи, каквото ти казах.
Мразя да гледам падението на могъщите! Нали знаеш какво имам предвид?
Сега пък е написал букви. Шибай се Лу!
Казвах ви, това е култ.
Някакъв откачен, арамейско-сатанински култ на прераждането.
Върху гърдите му е написано "А.П.O".
Опитва се да ни предаде съобщение.
Убиецът ни праща съобщение?
Хобс!
Този път, ти си убиецът!
Да, в известна степен. - Никаква "известна степен"!
Без никакво съмнение.
Сега се връщаме в участъка.
Тази вечер, в града се случи друго шокиращо убийство.
Уважаван учител стреля по полицай.
Полицаят, Джон Хобс, бил принуден да отвърне на огъня.
Затвори вратата!
Детектив Хобс стреля и уби учител по математика.
Полицията все още не е идентифицирала трупа.
Според свидетели, мъжът крещял срещу Хобс,
който не е бил на служба в този момент.
Говорих с жената на учителя.
Оженили са се преди четири месеца. Тя е бременна, а него са го повишили.
До тук бяхме с версията за самоубийство чрез полицай.
Предай оръжието си.
Ще уредя изслушването да е възможно най-скоро.
Хората искат светът да има смисъл.
Ако единственият начин да внеса такъв смисъл, е да те арестувам,
тогава ще трябва да го направя.
Сега изчезвай от тук.
Било е при самозащита. - Да, знам.
Не ми помага, но знам.
Кафе? - Не, благодаря.
Искаш ли да поговорим? Така, както го виждам,
имаме си работа с лайна, дето ги няма в учебниците.
От къде го купуват това кафе с боклуци в него?
Какъв е смисълът на живота?
Смисълът? - Да.
На живота? - Да.
Смисълът на живота... Искаш ли цигара?
Не, благодаря.
Смисълът е да хващаме лошите.
Така си мислех и аз.
Но не е достатъчно, Джоунси. Застреляй ме, че говоря така, но...
Два часа сутринта е. Може да говориш каквото си искаш.
Какво правим тука?
Защо изобщо съществуваме? Ние!
Може би това е Бог, Хобс.
Да, може би.
Трудно ми е да повярвам, че сме...
част от нещо голямо.
Морален експеримент, провеждан от нещо по-висше от нас.
Ако има такова висше същество, защо да му пука за нас?
Има пет милиарда като нас. Ние сме като мравки. Нас грижа ли ни е?
Какво правят мравките, от морална гледна точка?
Мравки? Не.
Слушам те, но в същото време, ти губя мисълта.
Накъде биеш? - Това е мисълта ми, Джоунси...
Накъде отиваме?
Ако не го разберем...
Може би, ако го разбереш, ще умреш.
Инфаркт, удар. Разбираш какво се случва...
и че повече няма да се мотаеш наоколо. "Повишават те".
Междувременно, Долорес...
Тя казва, че сме поставени тук, за да направим едно нещо.
Едно нещо? Какво е то?
Различно е. Различно е за всеки. Нейното е лазанята.
Лазаня?
И само едно нещо, не две или три...
Може би две, не знам. Това е нейното мнение.
Но е като...
Когато дойде момента...
или правим вярното нещо...
или грешното.
Кога разбираш, че твоят момент е дошъл?
Дали това е за мен? - В това е красотата - никога не знаеш.
Ало? - Джон, ти ли си?
Да. - Просто исках да видя дали си добре.
Ще ти се обадя по-късно.
Беше убиецът. По-късно ще си уредим сметките.
Прибирам се вкъщи.
Аз убих човек.
Той ме накара да убия невинен човек.
Знам. - Какво искат, Грета?
Просто ми кажи какво искат. - Демоните ли?
Те искат падането на цивилизацията. Наричат го "Падането на Вавилон".
Всичко? - Да.
Значи добре се справят, нали?
След като застрелях учителя, Азазел се е прехвърлил в някой друг.
Сигурен ли си? След смъртта?
Убеден съм! След смъртта. Видях го.
Чуй това! Разглеждах една от книгите на баща ти.
Там пишеше "навън"... Мисля, че означава "извън тялото".
"Навън, те могат да оцелеят само за един дъх. "
Еврейски ръкопис казва, че дъхът може да ги пренесе на 500 кубита.
Никога не съм знаела какво означава.
Кубитът, това е някаква мярка за дължина, нали?
Да - от лакътя до края на пръстите.
Значи 500 кубита са около 250 метра.
Значи ти беше права.
Те са ограничени по някакъв начин.
Какво мислиш?
Не знам.
Не знам. Ти добре ли си?
Да. - Добре, тогава...
Може би ще мина да те видя утре.
Лека нощ.
Добро утро, Сам.
Добро утро, Сам! - О, здравей, чичо Джон.
Благодаря, че снощи ме зави. - Няма защо.
Спеше ли когато те завих?
Не знам. Помня само, че някой ме погъделичка.
Погъделичка ме по гърдите.
Защо си написал това?
Къде е баща ти? - В спалнята.
Той е сънливец.
Ако сте гледали националните новини миналата седмица,
сигурно знаете за аналогичния случай в Бостън,
където уважаван полицай бе обвинен в убийство...
Арт?
Да? - Гледа ли новините?
Полицаят стреля пръв и продължи да стреля.
Да. - Лу идва за теб.
Ще те доведе в участъка за разпит.
Лу ли е? - Не.
Хванаха ли го вече? - Още не.
Трябва да тръгвам.
Сам, облечи тези дрехи. Обличай се веднага.
Защо? - Направи каквото ти казвам, моля те!
Готов ли си? - Почти. Какво става?
Ще изиграем номер на един човек.
Супер!
Ще излезем през прозореца.
Ами татко?
Той спи. Все още спи.
Извинете, сестро, как сте? - Добре.
Добре.
"Апокалипсис" означава ли нещо за вас?
Разбира се, "апокалипсис" е гръцката дума за "откровение".
Откровение?
Имате предвид като в Библията? - Да.
Откровение! Добре, благодаря ви!
Пакет цигари.
Какви да бъдат? - Каквито и да е.
Детектив Хобс?
Сър, забравихте си рестото.
Детектив Хобс! Искам да говоря с вас.
Тичай Сам! Надолу по стълбите! Давай!
Всички екипи насам!
Защо не закопчаеш това палто?
Цигари? Мислех, че си ги отказал, че са вредни.
Наистина ги отказах и те са вредни.
Знаеш ли какво става?
Полицията мисли, че съм извършил някои лоши неща.
Ти си полицията. - Вече не.
Защо си мислят, че си направил това?
Тъй като някой...
направи така, че да изглежда все едно аз съм го направил.
Гледал съм такова нещо в едно шоу.
Искам да говоря с теб и за нещо друго.
За баща ти.
Той не е заспал, нали?
Не синко, не е заспал.
Боляло ли го е?
Не мисля така.
Мислиш ли, че ще отиде в рая? - Да.
Ако някой заслужава да отиде в рая, това е баща ти.
И аз мисля така.
Няма къде другаде да отидем.
Това е моят племенник, Сам.
Добре. Здравей Сам!
Радвам се да те видя. Аз съм Грета.
Ти си по пижама.
Не очаквах гости, но се радвам, че сте тук.
Защо не отидеш до камината да се постоплиш?
Азазел писа по гърдите му. Ако не направя нещо...
Ще ти донеса кафе. - Благодаря.
Мисля, че разбрах как да се справя с това нещо.
Мога да го споделя с теб, нали?
След като приемното тяло умре,
демонът може да оцелее за един дъх или 500 кубита, нали?
В същото време, Азазел ми каза, че когато е като дух,
никой човек не може да му устои.
Значи, ако не успее чрез докосване, може да влезе в някой докато е дух.
Защото, когато е във формата на дух,
той се бори за живота си и е много по-силен.
Моля те, кажи ми какво мислиш да правиш!
Каквото и да направя, трябва да съм сигурен,
че ти и Сам сте в безопасност.
Ще го заведеш ли на място, което никой не знае?
Дори и аз.
Слушай...
Трябва да тръгвам.
Ти ще останеш с Грета още малко.
Може и за по-дълго.
Искам да запомниш това!
Каквото и да говорят хората за мен
или каквото и да направя,
искам да запомниш, че го правя за теб!
Защото те обичам!
Разбра ли?
Ще се опитам да заспя...
и когато се събудя, всичко ще бъде както преди.
Благодаря!
Знаеш какво означава това, нали?
Готова съм.
Ей, Джоунси, как я караш? - Тревожа се, човече.
Какво ще правиш? Къде ще ходиш?
Никъде не отивам.
Просто поемам нанякъде,
където никой няма да ме намери.
Ще седна до водата и ще мисля.
Хобс, трябва да те попитам нещо. - Добре, питай.
Партньори сме от доста време.
Повече от 12 години, Джоунси.
Има ли нещо, което искаш да ми кажеш?
Да. Сещаш ли се за какво говорихме онази нощ?
Когато моментът дойде...
ти знаеш.
Ще внимаваш, нали? Ще се видим, партньоре.
Да, пази се и ти.
Вероятно се чудите, какви ги върша?
Тук нещата стават малко сложни.
Сега сме само той и аз.
Хобс срещу Азазел.
Мислех, че съм го пипнал. Но и той си мислеше, че ме е хванал.
Покажи се! Знам, че си тук.
Знаех, че ще дойдеш.
Не направи ли достатъчно?
Накара ме да убия невинен човек. Ти...
уби брат ми.
Излез, кучи сине!
Колко още ще си играеш, а?
За Бога, Хобс!
Какви ги говориш?
Не съм направил нищо от това.
Аз съм глупакът, когото изпратиха тук, за да те прибере.
Значи сега си ти? - Аз съм.
Ти кого очакваше?
Пусни оръжието, Хобс.
Знам, че си въоръжен.
Или какво? Ще ме застреляш ли?
Къде ще е забавното тогава?
Да ти го начукам! Принуждаваш ме да го направя.
Пусни проклетото оръжие!
Прави каквото ти казва, Хобс!
Джоунси?
Кой друг е тук? Лу, Тиф, излизайте!
Не, само двамата сме.
Оръжието, Хобс!
Джоунси, ти знаеш, че не съм го направил.
Знаеш, че не съм направил нищо от това.
Знам, Хобс.
И на двама ни се иска да ти вярваме, но трябва да те отведем.
Стен...
Не знам ще мога ли да го направя.
Какви ги говориш, мамка му?
Да речем, че Хобс изчезне в горите...
Бутаме колата му в езерото и край на всичко. Какъв е проблемът?
Ще арестуваме кучия син! За това сме дошли.
Ако е виновен, добре. Ако не е, още по-добре.
Не е наша работа да решаваме. Сега пусни шибания пистолет!
Джоунси?
Пусни пистолета, мамка му!
Добре.
Благодаря ти.
Съжалявам, Стен.
За толкова години служба, мислиш че си видял всичко, но не си.
Животът винаги те изненадва още веднъж.
Още веднъж.
Понякога е голяма изненада!
Азазел!
Ей, аз съм партньорът ти, човече!
Свободен си. Бягай!
Мисли, Хобс!
Какво ще кажеш за това?
Джоунси се прецака, току-що уби шефа си.
Джоунси е прецакан! И ти си прецакан!
Един по един, а?
Така го правим - един по един.
Времето
е на моя страна.
Да, така е!
Времето е на моя страна...
Харесваш Стоунс, нали Хобс?
Бас ловя, че не, скапаняко...
Времето свърши!
Виж каква е сделката.
Ако те убия...
Това ще е последната, жалка глава...
от живота на един опозорен герой.
Още една човешка отрепка.
Но от друга страна,
ако аз умра...
ще вляза в теб
и ще ти лепна още двайсетина убийства,
преди да се сринеш.
Може би племенникът ти или...
онази курва, с която говореше.
Как да го направим, а? Аз умирам, ти умираш?
Кое е върховното забавление? Можеш ли да познаеш?
Кое е върховното забавление?
Разбира се, че можеш.
След като те изпързалях отвън,
върховното забавление е
да се превърна в теб.
Хвана ме Хобс! Хвана ме здраво!
Но трябва да те питам нещо.
Не би ме оставил да се самоубия. Защо?
Защото ми е нужно още време.
За какво ти е време, задник?
Петстотин кубита. Това е дълго разстояние, Азазел.
Ако Джоунси умира прекалено бързо,
при твоята сила,
може никога да не се измъкна от теб.
О, той схваща.
Какво? Мислиш си, че можеш да победиш?
Божа работа.
Никога не се знае.
Нека те попитам нещо.
Защо мислиш, че Милано
дойде чак до тук, по средата на нищото?
За да умре, малкият страхливец.
Не мисля така.
Мисля, че той е искал да направи,
каквото ще направя аз.
Само че, не е могъл да се справи. - С какво да се справи?
Хайде, Азазел!
Отвори си очите.
Огледай се наоколо.
Тук сме на това прекрасно място.
Без други човешки същества на мили оттук.
Само ти и аз.
Какво е това? Ти не пушиш.
Точно така, не пуша.
Знаеш ли защо?
Защото цигарите убиват.
Особено цигарите, напоени с отрова.
Глупости!
Същата отрова, която използва, за да убиеш брат ми.
Да ти го начукам!
Красиво е нали? Не е ли много сладко?
Умираме заедно.
Само ти и аз.
Времето
е на моя страна.
Да, така е!
Да ти го начукам, скапаняко!
Съжалявам, Джоунси!
Съжалявам!
Както казах в началото...
аз бях пребит, надхитрен, отровен
от детектив Джон Хобс.
Представяте ли си какво е, да си живял хиляди години
и да разбереш, че ще умреш,
защото някакво си самодоволно ченге е решило, че ще спаси шибания свят.
Да, демонът може да умре.
И Хобс разбра как да ме победи в собствената ми игра.
И какво?
Войната не е приключила, обещавам ви!
Не и по този начин.
Забравихте нещо, нали?
В началото казах, че ще ви разкажа
за времето, когато почти умрях.
Ще се видим наоколо!
Превод и субтитри: stanley56
subs.sab.bz