Лекс Баркър Жерар Барей
ПИРАМИДАТА НА БОГА НА СЛЪНЦЕТО
с Рик Баталия
Мишел Жирардо Алесандра Панаро
Тереза Лорка и Ралф Волтер
по романа "Пирамидата на бога на слънцето"
от Карл Май, том 52
Сценарий Ладислав Фодор
Музика Ервин Халец
Режисьор Роберт Сьодмак
Мексико 1864
Мексико бил превзет от французите.
Наполеон ІІІ провъзгласил ерцхерцог Максимилиан фон Йостерайх
против волята на народа за "Император на Мексико".
Мексиканският президент Хуарес не се отказал от борбата срещу французите.
В страната се водела гражданска война.
В тези размирни времена на немския лекар и хирург Доктор Щернау,
таен куриер на райхсканцлера Бисмарк, било възложено
било възложено от президента Ейбрахам Линкълн
да занесе послание на мексиканския президент Хуарес.
Изпълнявайки мисията си, доктор Щернау попаднал във военни размирици,
използвани от разбойнически банди за грабежи и палежи.
Бердоха, офицер изгонен от мексиканската армия,
преследвал доктор Щернау, който паднал в кратера на вулкан.
Приятелите на доктор Щернау го смятали за мъртъв.
Това са американецът Франк Уилсън, наречен Мълниеносната стрела,
който обича Росита, дъщерята на собственика на Хасиенда - Арбелес,
пътуващият търговец на шварцвалдски часовници Андреас Хазенпфефер
от Пльохинген на Некар, верен спътник на доктор Щернау
и младият ацтек Ботока, който обича индианската принцеса Кая.
Това са приятелите на доктор Щернау, които скърбят, че са го изгубили.
Те не подозират, че той е жив, но тежко ранен и лежи в безсъзнание
близо до съкровището на ацтеките.
За това огромно съкровище се водят битки и интриги.
Много хора не вярват, че има такова съкровище.
Но то съществува.
Кая, индианската принцеса,
е единствената посветена в тайната на съкровището.
Само тя знае къде е скрито.
Дон Алфонсо, лишен от наследство благородник, е станал авантюрист.
Той, както всички останали, е тръгнал да търси съкровището.
Жозефа, неговата любима, е съгласна Алфонсо да се преструва,
че обича индианката Кая, да й обещае, че ще се ожени за нея,
за да разбере къде е скрито съкровището на ацтеките.
Дон Алфонсо и Жозефа предават отечеството си.
Те извършват шпионаж
за главнокомандващия на френските окупационни войски - маршал Базен.
Маршал Базен иска да залови тайния куриер доктор Щернау.
Но доктор Щернау е изчезнал.
Само Кая, младата принцеса на ацтеките, знае, че д-р Щернау е жив.
Белият човек трябва да умре, защото видя съкровището на ацтеките.
Не! Той спаси живота ми, моя и на Росита.
Той е в безсъзнание и няма да си спомни нищо.
Ако оживее, ще издаде нашата тайна. - Никога.
Никога. Ние ще го отнесем оттук, преди да дойде в съзнание.
Благодаря на Великия Учител за великодушието му.
Но с това тайната за съкровището на ацтеките
и за съдбата на хората, които се биели за него или го пазели,
не била разкрита.
Той никога няма да издаде тайната.
Никога няма да я издаде.
Никога.
Жив е. Но духът му е далече от него. Ще вземем белия човек. Аз го познавам.
Той беше от онези, които нападнаха лагера ни
и изпратиха много от братята ни в отвъдното. Той трябва да си плати.
Няма и следа от Щернау. - Ние също не го намерихме.
Бедничкият доктор Щернау. Сега къде да го търсим?
Чичимекси. С Щернау? - Чака ни сурова битка.
Дайте ми шапките си. - За какво?
Ще ги заблудим.
Ето го, доктор Щернау.
Жив ли е? - Да. Просто е в безсъзнание.
Помогнете ми.
Смело се бихте, Черен елен, но оставихте пленника си.
Французите биха платили висока цена за главата му.
Предлагам ви нещо. Моите врагове са и ваши врагове. Да сключим договор.
Вашите войни и моите мъже ще направят добър отряд.
Войните ви ще получат огнестрелно оръжие,
а вие, велики вожде на чичимексите,
ще можете най-сетне да победите вашите враговете - ацтеките.
Какво се е случило с доктор Щернау? - Не знам.
Намерихме го далече от кратера, при който го търсихме.
Първо да се погрижим за него.
Росита, доктор Щернау. - Жив ли е?
Да. Елате.
Остани при него, Росита, има температура.
Елате, Франк. А вие се погрижете за останалите.
Да, сеньор.
Злато. Навсякъде злато.
Доктор Щернау, успокойте се. Всичко е наред.
Вие сте при нас, в Хасиенда. - Златото. Пътят към него...
Ела. Ще те сменя.
Пещерата. Пълна със злато. Съкровището. Съкровището на ацтеките.
Тръгвай.
Трябва да забравите.
Да забравите. - Какво се е случило с мен?
Паднали сте от една скала.
Кой ме е докарал тук? - Приятелите ви.
Какво става с Бердоха? - Не знам.
Дон Педро, елате.
По-добре ли сте? - Да.
Притеснявахме се за вас. - Не трябваше да ви изпускам от очи.
Нямаше да ви се случи това. Кажете какво се случи?
Не си спомням нищо.
Не трябва да говори много. - Да го завием хубаво.
Франк, това е най-невероятната история, която съм преживял някога.
Трябва да му се е случило нещо много странно.
Нещо, което е далеч от човешките ни представи.
Какво имаш предвид, малкия? - Нещо метафизично,
Както ми казват латинците.
Индианци! Индианци!
Стойте! Не стреляйте!
Много добре си помислих, Бердоха. Приемам предложението ти.
От днес сме съюзници.
Спрете!
Престанете! Махайте се! Долу!
Всеки ще получи дела си.
Не може да задържите хората вечно с обещания. Те си искат полагаемото.
Ще им го набавя. - Оставете ги дотогава да плячкосват.
И дума да не става! Трябват ми заредени оръжия, а не преяли войници!
Ще избягат от теб, ако не ги възнаграждаваш!
Грабете!
Какво желаете, господине?
Заведете ме веднага при маршал Базен! Спешно е!
Ферцадо Бердоха, офицер в армията на Хуарес. На служба от 5 години.
Награждаван 3 пъти с орден.
Пропуснахте най-важното, маршал,
аз съм единственият човек, който може да отстрани
най-опасния ви противник - доктор Щернау.
И защо сменихте убежденията си и идвате при нас?
Хуарес ви е освободил преждевременно и сега ме молите да служите при мен?
Имам си причини за това, маршале. - Отмъщение?
Мотив, който никак не ме изненадва.
Искам да бъда на страната на победителя.
Наистина сте много интелигентен,
но ние французите не ценим особено предатели и опортюнисти.
Въпреки това и от тях има нужда.
Аз също не съм дошъл тук за слава, а ето за това.
Още един разбираем мотив.
Имам шейсет човека. - Искате да кажете шейсет бандита.
Във всеки случай те са специалисти по нападенията срещу отрядите на Хуарес.
Освен това съветвах Хуарес във всичките му действия.
Знам всичко. Посветен съм във всичко.
Вземате ли ме или не? - Да, ако бъдете прилежен.
Но, ако не се справите, този разговор не се е състоял.
Съгласен съм. Ще съм на разположение, щом платите на хората ми.
Дайте му, каквото иска. - Благодаря.
Ще оправдая доверието ви. - Добре. Очаквам да ми докладвате.
Но трябва да договорим парола за вашите съобщения.
Да кажем "Жозефа".
Моля, изчакайте долу.
Капитан Бердоха. И вие ли чакате за маршал Базен?
Не искате да ми покажете лицето си? Не може да е толкова грозно?
Преценете сам. - Разбирам.
Такова лице трябва да се покрие с воал,
за да не се раждат глупави мисли в мъжките глави.
Прибързвате. - Аз съм от кавалерията.
Ние нападаме. - На фронта може да е така,
но тук, в Мексико сити, трябва да се държите почтено.
Ще се оплача на маршал Базен от вашето поведение, капитан Бердоха.
Радвам се, че сте запомнили името ми. А вие как се казвате? Да позная ли?
Ще ви наричам просто Жозефа.
Капитан Бердоха, виждам, че вече се запознахте с "паролата".
Да, по щастлива случайност.
Госпожице, очарован съм да ви видя. Заповядайте.
За да има човек добри маниери явно трябва да е французин, нали, Жозефа?
За вас, госпожице Кортехо.
Извинете маршале, но не исках да забравям паролата си.
Ако попаднете в опасност се обърнете към мен.
Този човек е малко дързък, нали?
Той е мъж. - Силен мъж. По ваш вкус.
Възхищавам се на вашия отличен инстинкт, маршале.
Чрез този човек можете да удържите на обещанието си.
Спомняте ли си?
Да ми доведете доктор Щернау, жив.
Трябва да го принудите да се откаже от всички права
произтичащи от завещанието на дон Фернандо.
Щернау е шпионин, който заслужава куршум.
Тогава оставете това на Бердоха.
Повишете го в полковник. Това ще му даде огромно поле за изява.
Струва ми се, че мислим по един и същи начин.
Господине, посещение за вас.
Танйенте Ботока, как сте? Какво ново?
Бердоха е направил своята щабквартира при пирамидата на Слънцето
и се е съюзил с Черния Елен, вожда на чичимексите.
Двамата си подхождат. Освен това се е продал на французите.
Моля информирайте Хуарес, Ботока. - Довиждане.
Предполагам, че скоро ще се върнете в Европа, доктор Щернау,
затова помолих Ботока да предаде посланието.
Не мога да си тръгна.
Най-напред трябва да доведа до край личната си война.
Бердоха ли? - Да.
Ако имах поне малка представа какво се е случило с мен след битката.
Като кошмар е за мен. Това ме разболява.
Имам сигурното усещане, че ще намеря отново пътя към съкровището.
Със затворени очи.
Не разбирам. Като натрапчива мисъл е.
Странно. Не мислите ли?
Нужно ви е спокойствие, доктор Щернау.
Може би имате право.
Останете, докато отново всичко е наред.
Едно не трябва да забравяте: борбата с Бердоха ще бъде жестока.
Жозефа, естествено исках да кажа, сеньорита Кортехо. Каква изненада!
Исках само да ви поздравя, полковник. - Как така?
Беше моя идея. Маршал Базен трябва само да подпише.
Едно допълнително уважение.
Какво платихте за това? - Аз плащам само в една валута
и само на мъже, които харесвам.
И колко ме харесвате? - Познайте, полковник.
Ще ви благодаря по мой начин.
Елате!
Това е моето царство.
А това тук? - За моите врагове, за да не скучаят.
Би било чудесно за доктор Щернау.
Какво би казал, ако въртя колелото, докато ти лежиш на каменния нар?
Ако те прегръщам, ще ми е все едно.
Не се страхувайте! Когато капитан Бердоха обещава, държи на думата си.
Един влюбен мъж може да обещае много неща.
А една жена може да постигне много неща, ако иска.
Бердоха ще отстрани Щернау и ще ни помогне да намерим съкровището.
А за Алфонсо? - Още ли си сгодена за този Алфонсо?
Какво значи това? Той е лишен от наследство.
Може би още ми трябва. - За да намериш съкровището?
Досега няма особен успех. - Ще видим. Алфонсо е тук.
Трябва веднага да говоря с него. - Остави това на мен.
Но все пак бихте могли да се запознаете.
Кой е този господин, ако смея да попитам?
Да кажем, че е баща ми. - Не знаех, че имаш баща.
Аз също досега! Но той има документи, които го доказват.
Имаш предвид брачно свидетелство? - Заповед за освобождаване от затвора.
Пет години по-рано за добро поведение.
Името ми е Пабло Кортехо. - Много се радвам, господин Кортехо.
Какво извършихте, убийство или кражба?
Несправедливо обвинение в измама, но те никога не намериха парите.
А Жозефа можеше да се радва на добро възпитание в манастирското училище.
Спести ни подробностите, татко.
Запознахте се, а сега, моля, оставете ни сами.
Жозефа, ти наистина си велика.
Всеки друг би се отрекъл от такъв баща.
Затова съм изискана.
В това положение бих приела всеки баща.
Разбира се. Дори дядо Господ от Мексико.
Най-малко на теб прилича да бъдеш саркастичен,
защото досега ти печелиш най-много от мен.
Кой ти създаде добри контакти с важни личности?
Ти, Жозефа. - А кой винаги ти помагаше с пари?
Ти, Жозефа.
А кой ти спечели благоразположението на маршал Базен?
Ти, Жозефа. Трябва ли да разбере целият свят?
Не, Алфонсо. Трябва да разбереш, че отношенията ни са се променили.
Не ме ли обичаш вече?
Новият ми обожател е капитан Бердоха, ако намекваш за това.
Ние просто имаме общ интерес, търсим златото на ацтеките.
Просто искаш да го използваш. - Не се прави на наивен, Алфонсо.
Ти също даряваш малко нежност на принцесата на ацтеките.
Не защото я обичаш искрено и горещо,
а защото тя знае къде е златото на ацтеките.
За съжаление напразно. Тя не иска да ми каже нищо.
Само ако се оженя за нея. - Направи го тогава. Кой те спира?
И й подари годежния ми пръстен като сватбен подарък.
В този дом не се подслушва, татко. - Навик от затвора. Не се сърдете.
Наистина ли трябва да се оженя за Кая и това не те притеснява?
За мен това са само формалности.
Ожени се официално за нея и разкрий тайната й.
А ти и капитан Бердоха? - Скъпи мой Алфонсо,
опитай се да разбереш - който има злато има и жена.
Златото на ацтеките? Доста висока цена за една жена.
Но се пази от Флатуани, попечителят на Кая. Той я наблюдава.
Както аз теб. - Не се притеснявай за мен.
Франк, събуди се. - Какво има?
Чувам. Чичимексите идват.
Чичимексите никога не нападат нощем. - Никога?
Може би са индианци, които не знаят правилата.
Хей! - Какво има пак?
Оттам се задава един чистокръвен арабски жребец.
Откъде знаеш? - Защото арабските жребци
имат точно определен ритъм.
Ето го чистокръвния ти арабски жребец.
Аз съм отец Ясинту.
Синко, съжалявам, че закъснях,
но магарето внезапно се заинати и изгубих очилата си.
Нужни са ми като хляба. Аз съм силно късоглед.
Имахте късмет, че животното намери пътя.
Сигурно вече горите от нетърпение. - Защо?
Трябва да встъпите в брак пред Всевишния.
Това ли е милата булка? - Аз не съм булка.
Определено не. Трябва да знаете това.
Простете, госпожице. - Аз съм господин.
Ако вие не сте влюбената двойка, кой е тогава?
Каква булка? - Вашата булка.
Или не сте граф Алфонсо ди Родригенда и Севиля?
Не, не съм. Но ако ни кажете за какво става дума,
може би ще можем да ви помогнем. - Бог ще ви възнагради.
Граф Алфонсо повика свещеник,
за да сбъдне един сън под открито небе и пред бог.
Но никой не трябва да знае за това, защото булката е принцеса на ацтеките.
Принцеса ли?
Да, да.
Свещеник ли сте? - Естествено. Какъв друг?
Отец Ясинту и един свидетел.
Но ти си сам тук. Забрави ли младата си невяста?
Ще дойде всеки момент, отче. - Добре. Да оползотворим времето.
Имаш ли грехове, синко? - Имам много грехове.
Но се разкайваш.
Разкайвам се. - Добре.
Да си спестим подробностите. Застани на колене.
Склони глава към смиреното си сърце
и приеми от Всевишния абсолютно опрощение на всичките си грехове.
Какво ще правим сега с него? Не можем да го оставим така.
Аз съм капитан Бердоха. А вие кой сте?
Граф Родригенда. Познавам ви по име, капитане.
Значи сме колеги. Вие също работите за маршал Базен.
Рискована работа, откакто Щернау отново е на свобода.
Хората му ме нападнаха. - Това е била последната му маневра.
След няколко минути ще го заловя.
Това е заповед на маршал Базен и лично удоволствие за мен.
Значи всички имаме еднакви интереси.
Но не му трошете костите веднага. Трябва ми жив.
Особено дясната му ръка. - Защо?
Искам отново да си получа наследството, което той ми открадна.
Той принуди баща ми да промени завещанието и ме лиши от наследство.
Помогнете ми, капитане. Ще ви възнаградя богато.
Какво е възнаграждението?
Сто хиляди златни песос. - Нека бъдат двеста хиляди.
Разбирате ли, по-привлекателно звучи.
Към Хасиенда е Лерина.
Ще яздя напред и ще разбера дали Щернау е там.
Един изстрел е знак за нападение. Напред!
Като почитател на красиви цветя
искам да изразя обожанието си към най-красивото цвете на Мексико.
Капитан Бердоха, как се осмелявате отново да се явите пред мен?
Исках само да помоля за извинение.
Преди известно време може би бях твърде разгорещен.
Днес искам да го кажа чрез цветята. - Пуснете ме!
Обичам розите с бодли.
Пуснете ме! Помощ! Франк! Доктор Щернау!
Франк!
Мистър Уилсън, боя се, че имаме да уточним още една малка подробност.
Хвърлете пистолета и не мърдайте!
Горе ръцете!
Хайде!
Франк, вземи!
Помощ!
Доктор Щернау, моля ви.
Аз го, аз го...
Назад!
След тях!
Спрете!
Бердоха е пленен.
Тръгвай. Хайде.
Обмислихте ли го добре, доктор Щернау?
Заведете го при президент Хуарес! Пред военен съд.
Мен няма да ме обесят.
Но ако се видим отново, вие ще увиснете на бесилото.
Мисля, че направихме голяма стратегическа грешка.
И аз мисля така. - Трябваше да го гръмнем.
Аз щях да го гръмна, но пистолетът ми не беше съгласен.
Не е като да гърмиш слонове.
Знаеш. Скачаш, търкаляш се, оставаш да лежиш. Трикът трябва да е сполучлив.
Ти ми каза, ако попадна в беда, да се обърна към теб. Обратното също важи.
Научих от Алфонсо, че ще те обесят. И ето ме тук.
Виждам, че ръцете ти са вързани.
Не мога да устоя. Трябва да се възползвам от това.
Добре дошъл в лагера, приятелю.
Това е Черният елен. Госпожица Кортехо и баща й.
Никога няма да забравя какво направи за мен, Жозефа.
Когато дъщеря ми иска нещо, го постига.
И при мен постигна каквото искаше. А при мен това не е много лесно.
Наистина ли? - Тогава трябва да я поздравим.
Някога ще стана водач на всички мексиканци.
Тогава ще се настаня в президентския дворец и ще ми трябва жена.
Тогава може да говорим за годеж.
Преди това трябва да осъществим една обща мечта, нали Жозефа.
Най-напред трябва да разкрием тайната на съкровището на ацтеките.
Тогава поне ще остане в семейството. - Съкровището още не е намерено.
Може би ще стане по-бързо, отколкото предполагаш.
Но той е обещал част от него и на мен. Кога ще я получа?
Не чухте ли? По-скоро, отколкото си мислите.
А сега ми кажи какво знаеш за златото.
Попитай Алфонсо. - Да пием за съкровището на ацтеките.
За Мексико! - За Мексико!
И за нас!
Алфонсо! Защо не дойде?
Бях много нещастен заради това. Но наистина не можах.
Не исках да виждам никого. Мислех само за теб.
Молех се за теб. - Молитвите ти са чути.
Дойдох да те взема. - Къде ще отидем, Алфонсо?
Където никой не може да ни намери.
Ела!
Щернау ме прогони от Хасиенда по отвратителен начин.
Но тя скоро ще принадлежи на нас двамата.
На нас двамата?
Най-сетне ще бъде истина. Аз ще стана твоя жена.
Сватбата ни ще бъде най-разкошната, празнувана някога в Мексико.
После ще се скрием.
Ще забравим света, грижите и тайната за златото на ацтеките.
Сега, като ти принадлежа, няма вече тайни между нас.
Страхувам се от златото на ацтеките.
То стои между любовта ни. - Не трябва Алфонсо.
Тази тайна е тежко бреме за мен.
От този момент трябва да го носим заедно.
Ако така мога да ти помогна. - Да. Сега трябва да узнаеш всичко.
Езерото на забравата е ключът към тайната.
При пълнолуние в него се отразява планински връх, назъбен като корона.
И...?
В подножието на върха е входът към една пещера. Там е съкровището.
Но в планината има много пещери. - Да, но към тази води тясна пътека.
Тя внезапно свършва до един скален масив.
Зад него е скрито съкровището на ацтеките.
Ако се оженим сега, моето наследство ще бъде и твое.
А как се влиза в пещерата?
В скалите е изсечен знак на ацтеките. Трябва да го докоснеш.
Как изглежда символът?
Така.
Ах, прекрасен пръстен. Това сватбеният ми подарък ли е, Алфонсо?
Ботока...
Какво направих...
Знам. Трябва да се махваме оттук, Кая. Ела. Довери ми се.
Ти издаде тайната на ацтеките. Знаеш какво наказание те очаква, Кая.
Велики учителю. - Проявете съчувствие.
Любящото й сърце е било измамено. - Ще бъде осъдена
според вечния закон на Монтесума.
Кая? Трябва да бъде пожертвана?
Никога вече няма да я видиш, синко. Никой няма да я види повече.
Кая...
Стой! Спри! - Какво искате?
Капитан Бердоха ще ти каже.
Кая, от днес това ще бъде твоят затвор.
Ще пазиш съкровището, което толкова наивно предаде,
до деня, в който ще бъде произнесена присъдата ти.
Алфонсо, недостойният, трябва да смята, че си мъртва.
Капитан Бердоха. - Да.
Насам.
О, граф Алфонсо.
Не беше лесно да го докараме тук, капитане.
Изчезвайте. - Елате!
Цялото семейство заедно. - Ти го казваш.
Радвам се да те видя отново.
Какво се случи с Кая?
Мъртва е.
На път за венчавката ни конят й се изплаши от гърмяща змия.
Тя падна в пропастта. - Още преди венчавката ли?
Още преди венчавката.
Никога не бих повярвал на такова нещо.
Тя умря за съжаление, преди да каже къде е скрито съкровището.
Да не искаме толкова много от бедния Алфонсо.
Всички знаем какъв лъжец е. Но мен не би излъгал.
Или би го направил? - Никога.
Може ли да се сбогувам? Искам да се върна в Мексико сити.
И какво ще правите там? - Ще играя карти. Както обикновено.
Смятам го за много по-надеждно от цялото това търсене на съкровището.
Довиждане.
Белият човек излъга. Измъкна се от казаното като змия от кожата си.
Може би грешите за графа, Черен елен.
Черният елен е прав.
Алфонсо е убил момичето, след като е разбрал тайната.
А ние му вярваме. - Затова го пуснахме.
Ако знае мястото, ще го търси. Трябва само да го следим.
С това се заемам аз. - Не, по-добре аз.
Чичимексите ми ще преследват безшумно белия човек, като сянка.
Не. От днес Алфонсо ще има само една сянка. Лично мен, Пабло Кортехо.
Довиждане.
Наблюдавайте бледоликите.
Изпращайте пушечни сигнали, за да мога да следя накъде се движат.
Следете ги на всяка крачка.
Наистина много забавно.
Баща ми ще бъде сянка на Алфонсо, а индианците ще бъдат сянка на баща ми.
Не му ли вярваш? - В библията пише "почитай баща си",
но не пише "доверявай му се".
Трябва да му се вярва като на койот, подушил плячката.
Трябва да тръгвам. Имам спешна среща в града.
С маршал Базен ли? - Този път с друг.
С Щернау ли? - С моя бижутер.
А кой плаща това? - Същата ръка,
която храни твоите войници, конете ти и теб самия.
Бъди разумен, Бердоха.
Бонапарт също не е питал никога откъде Жозефин е получавала пари.
И е станал император.
Като се върнеш Жозефа, ще получиш Щернау като сватбен дар.
Довиждане.
Не, не! Не правете това, господин доктор.
Грешен ход. Можеше да вземете царицата.
Извинете темперамента ми,
но не мога да гледам, без да правя мои собствени комбинации.
Като член на шахматния клуб в Пльохинген
веднъж даже спечелих награда. - Естествено първа.
Не точно. Седма.
Все напред.
Росита. - Да
Може ли да те попитам нещо? - Разбира се Франк.
Да се разходим малко в градината. - С удоволствие, Франк.
Падаща звезда. Много голяма. Бързо, пожелай си нещо.
Аз имам само едно желание: да съм единствения мъж на сърцето ти.
За мен ти си единственият мъж.
Естествено, чичимексите дърпат дявола за опашката.
Ако искаш да го оставим жив, прави, каквото ти казвам.
Прави, каквото ти казвам. Не се шегувам.
Отново паднах. Но от вас губя с удоволствие.
Вие сте достоен противник, доктор Щернау.
Доктор Щернау, бихте ли излезли?
Изглежда младата дама има проблеми.
Росита. - Тук, доктор Щернау. Тук съм.
Къде? - Тук. В градината.
Виждате ли, доктор Щернау, не ме обесиха.
Аз запазих правата си. Но вие ще бъдете обесен.
Доктор Щернау, къде сте?
Сега очистете останалите.
Пусни животните.
Граф Алфонсо, мисля, че пътят към съкровището не е далеч.
Какви глупости говорите?
Как дойдохте тук? - Да кажем, че нюхът ми ме доведе.
Съкровището е твърде голямо за един човек.
Трябва ви партньор.
Партньор като мен. - Но аз не искам партньор.
Най-малко вас. - Трябва да се споразумеем.
Във ваш интерес е. - А Жозефа?
Искате да измамите собствената си дъщеря?
Собствената ми дъщеря ме мами. Това си е семейна черта.
И майка й беше същата. Свикнал съм с това.
Добре, господине.
Да пристъпим към сделката. - Най-сетне.
Първата разумна дума. - Момент.
Това изцяло зависи от вашето искане. - Предлагам да подпишете този договор.
И сделката е перфектна. Само ще си донеса перото. Момент.
Не се притеснявайте.
Вземете моето.
О, великолепно перо.
С него ли фалшифицирахте подписа на баща си?
Ще донеса мастило. - Не е нужно.
Побъркан ли сте? - Изобщо не съм.
Перото е потопено в индианска отрова.
Остават ви още двайсет секунди живот. - Защо?
Не.
Ти, призрачно видение...
Имате ли последно желание?
Любимият ти приятел Уилсън трябва да пийне нещо, преди да умре.
Това е последната спирка за господата.
Струва ми се, че малко ми противоречиш, любима моя.
Какъв мъж сте? - Не по-лош от другите.
Е, помисли ли си? - Мога да ви предложа нещо,
което е милиони пъти по-ценно от тези трима мъже и мен.
Любопитен съм.
Предлагам ви съкровището на ацтеките. - Какво? Къде е?
Аз не знам, но...
Ако го убиете, никога няма да разберете.
Имам други методи. Вържете го!
Гъвкаво младо дърво, опънато като лък и прикрепено с въжета.
Ако разрежа въжетата, дървото ще се върне обратно
и всичко, което е закачено на него ще се разбие в скалите.
Не!
Говори! Къде е скрито златото?
Съветвам те да не се бавиш с отговора, иначе ще свърша с теб бързо.
Търпението ми се изчерпва и ако не говориш...
Не правете това.
Кой може да ме спре? - Внимавай!
Очите ми!
Щернау. Доктор Щернау! Отвържи го от дървото. Той е лекар.
Хайде!
Щернау!
Стои пред теб. - Очите ми.
Трябва да ми помогнете. - Ще ви помогна.
При едно условие. Трябва да освободите приятелите ми и момичето.
Да, съгласен съм. - Махнете ръце от лицето си.
Имате треска в окото. Трябва ми нож. - Дайте му.
Защо чакате?
Това беше. Гореща вода. Трябва ми гореща вода.
Остави ме! Изчезвай! - И донесете проклетото нещо.
Франк, имам изненада в ботуша.
Не ги оставяйте да избягат! Вържете ги!
Ботока. - Доктор Щернау.
Какво се е случило? - Погребваме дон Педро. Застрелян е.
Росита, Франк и Хазенпфефер още са пленници на Бердоха.
Ще ги освободя с моите ацтеки и бакероси.
А вие, мъже? Ще отмъстите ли за смъртта на вашия господар?
Да, господине.
Бердоха трябва да плати за това. Заклевам се пред този гроб.
Не можах да помогна. Дойдох твърде късно. Дон Педро вече беше мъртъв.
Бакерос, отидете при пирамидата. Аз трябва да докладвам на Хуарес.
Ще ви последвам по най-бързия начин.
Да се надяваме, че приятелите ни още са живи. Тръгвам.
Капитане, имам лоша новина. Кортехо е мъртъв.
Новината не е толкова лоша. Един по-малко, с когото трябваше да делим.
Дължим го на Алфонсо.
Само една дреболия разваля настроението ми.
Щернау е избягал. Сякаш потъна в дън-земя.
Пак ще се появи. Заради приятелите си.
Май сте прав.
Вървете.
Пясък от олтара, върху който ацтеките
са принасяли в жертва пленниците си на бога на Слънцето.
Метод, който аз изключително ценя.
Използвам го, за да накажа само онези,
които са достатъчно глупави да ми се противопоставят.
Вие сте противно, гадно животно, но не и човек.
Престанете с гадната си противност.
Струва ми се, че не сте наясно със ситуацията, господа.
За съжаление. Трябва да ви помогна. Хайде. Напред!
Хвърлете ги долу да се вразумят.
Хайде!
Да бъдеш или не. Никой не е видял другите. Отдавна са тук.
Не искам да бъда погребан тук.
Тук са на сигурно място. Можем да тръгваме.
Какво чакате? Вървете!
Сега можем да си говорим необезпокоявани.
Трябва да решиш - моите обятия или тези шипове.
Предпочитам смъртта. Вие сте ми противен.
Убийте ме, ако имате смелост за това.
Не се ли колебаеш? - Аз...
Ела. Жива ми харесваш повече. - Не се страхувам от вас.
Баща ми и доктор Щернау сигурно вече са тръгнали да ме освободят.
Баща ти е мъртъв. - Не!
Доктор Щернау скоро ще го последва.
Не сме единствените, които живеят тук.
Погледнете, вижте какъв красив зелен бръмбар.
Изхвърлете го.
Сега го изплашихте и разпери четирите си крака.
Това е вино грелио. Не е привлекателен. - Да знам.
Отровно насекомо пълно с оцетна киселина. Ухапването му е смъртоносно.
Тогава го вземете. Вземете го! - Хвърли го! Хайде!
Сега вони на оцет.
Не знам какво искам.
Свикнал съм с миризмата на оцет от мазата на моя чичо Алуиз.
Имаше късмет, приятелю Хазенпфефер.
Какво? Още един ли?
Не, бяха копчетата на яката ми.
Татко Илс, татко Илс!
Да? - Ботока напада с ацтеките.
Моите чичимекси ще ги посрещнат. Къде е Бердоха?
В пирамидата с момичето. - Тогава аз поемам командването.
Нападат ни!
Отсреща!
Преградете пътя им. Аз ще остана тук. Аз съм ти верен Бердоха.
След мен!
Стойте! Слезте от конете!
Нататък.
Оттук.
Дръжте се!
Насам.
Трябва да ги задържим.
Най-после те залових, братоубиецо.
Къде е Бердоха? Къде са пленниците?
Кажи ми истината или ще те убия! - Те са в пирамидата.
Към пирамидата!
Бердоха държи там нашите приятели в плен.
Отворете.
Франк!
Надявам се това малко предястие да е харесало и на двама ви.
Госпожице, за съжаление трябва да завържа красивите ви очи.
Сега ще тръгнем към тайното подземие на пирамидите.
А ти можеш да се побъркваш.
Чудовище.
Сега ще ви отвържем, защото оттук не можете да избягате.
Махайте се! - Спрете!
Изчезвайте! Бързо!
Това подземие е било посветено на девици.
Свиня!
Не. Пуснете ме!
Не искам! - Не искаш ли?
Не ридайте. Нашият приятел няма да види какво ще правим.
Доктор Щернау, разбихме бандитите на Бердоха и чичимексите.
Сега можем да освободим пленените. Знам страничен вход към пирамидата.
Тогава да не губим време. Вие охранявайте проходите.
Има ли някой тук?
Доктор Щернау!
Аз съм долу, в мазата. - Гласът идва оттам.
Хазенпфефер.
Къде сте? - Тук, в мазата.
Трябва да го измъкнем. - Естествено.
Трябва да развия болта. - Да. Може би.
Пробвай този. По-хлабав е.
Казвам ви. Точни сте като хората от Пльохинген.
Стана.
Никога няма да забравя това.
Къде са Франк и Росита? - Те изчезнаха. Някъде зад стената.
Оттук не можем да продължим.
Вратата сама се затваря.
Доктор Щернау, господарят на скалите, е в плен в скалите.
Отворих ви тайната врата.
Сега сте в клопка, от която няма измъкване.
Ти оставаш при мен.
Никога вече няма да те пусна, искаш или не.
Все пак трябва да има изход, но къде?
Франк.
Франк!
Жив ли е? - В безсъзнание е.
Момент. Дайте на мен да опитам. Аз съм опитен майстор на часовници.
Дайте това.
За съжаление, това не е швабска система.
Дръпнете се. Внимавай, Ботока!
Плъх. Мръсен плъх!
Не те извадих от калта за да тичаш след жени.
А аз не обичам да ми пречат. Върви по дяволите!
Естествено. Искаш сам да вземеш съкровището.
Но този път си сбъркал.
Помощ!
Още днес ще кажа на маршал Базен, че си предател.
Няма да успееш, мила моя.
Помощ!
Помощ! Франк! Къде си?
Бердоха!
Виж!
Моите хора дават сигнали от планината.
Алфонсо е намерил скривалището. Ще отмъкне цялото съкровище.
Нямаме време за губене.
Господа трябва да помислим.
Идваме с най-мирни намерения и попадаме в мазата на една пирамида.
Много неподходящо място за зареждане на патрони.
Сега ни изгасна и факлата.
Вижте.
Това сигурно има значение.
Вече съм виждал нещо подобно.
Що за камък е това?
Сигурно нещо от минералогията, но там не съм много вещ.
Символът на бога на Слънцето.
Момент.
Ацтеките са били математици и почитатели на бога на Слънцето.
Това би могло да задейства някакъв механизъм.
Действително.
Богът на Слънцето е на наша страна.
Елате.
Франк! - Росита!
Франк. Къде си?
Росита, къде сте?
Росита, къде си?
Франк, тук съм. Тук съм, Франк.
Тук, Франк.
Франк, Бердоха уби една жена. - Радвам се, че ти си жива, Росита.
Учителю Флатоани, той е тук.
Часът на отплатата дойде.
Моля, оставете ме сама с него.
Имайте ми доверие.
Не.
Не. Не!
Спри! Белият ми брат трябва да устои на думата си.
Половината от съкровището на ацтеките ще бъде мое.
Не се опитвай да ме измамиш, Бердоха. Стрелите на чичимексите са отровни.
Досега никога не са грешили в целта си.
Злато!
Братя мои, с това злато можем да купим огнена вода, колкото искаме.
И оръжия. - Не. Не!
Златото е мое. Само мое!
Мое!
Заслепени хора с алчни ръце посегнаха към съкровището на Монтесума.
Но боговете горчиво им отмъстиха.
Те наказаха срамното дело на осквернителите,
а съкровището на ацтеките върнаха завинаги в недрата на земята.
КРАЙ