23.976
Лекс Баркър
Мария Версини
ЖЪЛТОЛИКИЯ по романа на КАРЛ МАЙ
Ралф Волтер Рик Баталия
Мариане Холд Мария Грация Франча
Дитер Борше Крис Хауланд
Сценарий Георг Маришка
Музика Мартин Бьотхер
Режисьор Роберт Сьодмак
Ваш покорен слуга, сър. - Сине.
Не ли рано за чай? Часът е три.
Простете ми забележката, сър Дейвид, вече е пет часа.
С този часовник херцогът на Уелингтън е победил Наполеон при Ватерлоо.
Намираме се на...
23 градуса, 30 минути и 20 секунди източна дължина от Гринуич
и на 200 английски морски мили от Тесалоники,
значи местното време на егейското крайбрежие е точно 17:06 часа.
Това е британски кораб, значи английска земя и е точно 15 часа и...
един момент. . . шест минути.
Разбира се, сър. Бог да пази кралицата.
Кога щеше да идва този Галингре?
14:00 часа западноевропейско, и 16:00 часа източноевропейско време.
Значи вече закъснява с цял час. Мразя неточни хора.
Бих искал да вдигнем котва и да отпътуваме.
Но гостите ни, сър! - Те на суша ли са още?
Мистър Кара подковава коня си, сър. - Великолепно животно!
Иска или не, трябва да ми го продаде.
Той не иска. - Знам, но ще му се наложи.
Няма да се откажа. Но този господин Галингре. . .
Ето. Ако не се лъжа, го виждам. . . - Къде?
Това ли е яхтата на сър Дейвид Линдзи?
Чакаме ви вече цял час, г-н Галингре, по лондонско време дори два.
Името ми е Нирван, не Галингре, търговец на килими съм. От Ругова.
Страхувам се, че напразно очаквате приятеля си Галингре.
Защо? - Бил е нападнат от бандити.
Намерих този човек кървящ и в безсъзнание край пътя.
Той е станал свидетел на нападението. - Издебнаха ни и връхлетяха внезапно.
На половин ден път зад Осдромча.
Убиха кочияша, а мен ме пребиха и ме оставиха да лежа край пътя.
Но това е чудесно! Завиждам ви за толкова вълнуващи приключения!
Моля, седнете. Как е господин Галингре?
Отвлякоха го заедно с файтона и останалите пътници.
Но преди това разказа много за своя приятел, с когото щеше да се срещне.
Някакъв известен емир от Алемания, с когото искаше да замине за Египет
с яхтата на някакъв богат англичанин.
Безумно богат.
Помогнете, ефенди,
приятелят ви е в ръцете на най-страшните бандити на Балканите -
братята Аладжи, пред които не е сигурен нито един човешки живот
и които работят за Шута. - За съжаление това е невъзможно,
колкото и да ме очарова идеята да се запозная с двамата джентълмени.
Имам важен светски ангажимент в Суец. Арчи, кога трябва да сме там?
16 ноември, 09:30 часа, откриване на Суецкия канал.
20:00 часа - голям бал в двореца на халифа,
17 ноември, 12:00 часа - прием при френската кралица Южени.
19:00 часа - премиера на новата опера на Верди - „Аида“.
Както виждате, за жалост е невъзможно.
Лорд Бекънсфилд ме предупреди, че без мен няма да открият Суецкия канал.
После ще се върна да освободя господин Галингре. Очарователно.
Помогнете, ефенди! Ако Шута разбере, че още съм жив, ще ми отреже ушите.
А защо не се обърнете към полицията?
Страхувам се, че не сте запознат с положението тук.
Дори полицията не може да излезе срещу него.
Значи и вие треперите пред него?
Никой не е в безопасност, особено беззащитни търговци като мен.
За съжаление трябва да тръгвам. Утре имам пратка с ценни килими
и разбирате, че от страх пред Шута, предпочитам да присъствам.
Ценни килими. Колко интересно.
Арчи, имаме ли вече колекция от ценни килими?
Все още не, сър. - Силно съм заинтригуван.
Ще ви посетя в... Ругова. Моля, запазете ми най-ценните си килими.
За мен ще е удоволствие, но искам сериозно да ви посъветвам
да се погрижите за съдбата на горкия си приятел.
Но аз не знам нищо за Галингре. Той е приятел на моя приятел Кара Бен Немзи
и трябва на него да разкажете тази история.
Нямам повече време за губене. - За жалост и аз.
Сключил съм облог, че яхтата ми шърва ще премине Суецкия канал.
Трябва да бързам. Лек път. - Тогава сбогом.
Стой. Спокойно.
Несръчни сине на непредпазлива баба,
колко време ти трябва, за да подковеш този кон?
Мълчи и говори само, ако те питат.
Очевидно не знаеш кой е пред теб, затова слушай и се диви -
аз съм Хаджи Халеф Омар Бен Хаджи Абу Абас Ибу Хаджи Давуд Алгосара,
закрилник на моя скъп, вероятно още по-известен Кара Бен Немзи.
Светът отеква от подвизите му, арабите треперят пред името му,
а индианците отвъд са му дали почетната титла Поразяващата ръка,
защото могъщият му юмрук може да убие и най-силния противник.
Един-единствен удар ще е достатъчен, за да вклини и четирите подкови.
Но той искаше да ти окаже честта да докоснеш прелестния му кон.
Колко искаш за тази нескопосна работа?
Нищожни 14 пиастъра. - Четиринайсет?
Как смееш да искаш безбожни цени,
само защото си единственият налбантин в това село,
което Аллах е сътворил в момент на разсеяност?
Тринайсет пиастъра. - Четиринайсет, казвам.
Господарят ти беше съгласен на 14 пиастъра.
Мълчи! Ти си се възползвал от милостта на господаря ми,
когато мен ме е нямало, за да го закрилям от мошеници като теб.
Дванайсет пиастъра! - Бих могъл да ти дам един от. . .
Не ме прекъсвай непрекъснато!
Стига толкова.
Така. . . ей сега ще си готов. - Лешояди! Крастави жаби!
Изчезвайте в канавката, където ви е мястото!
Халеф, господарят на словото трябва да говори, а не да използва камшика.
Извинявай, господарю. От толкова години сме заедно.
Можеше да се научиш от мен как да говориш с тази паплач.
Прав си. Налбантинът получи ли си дванайсетте пиастъра?
Добре. Веднага ти ги връщам. - Бяха само осем.
Прости ми! Някой трябва да пази парите ти, ако ти не можеш!
Сигурно си прав. Имам какво да науча от теб. Знам, че си щедър.
Ето ти 12 пиастъра. Ще дадеш 4 на този, който ги заслужава.
Ела, Рий.
Ето ви, приятелю. Търсих ви през цялото време.
Исках да ви кажа, че г-н Галингре е бил отвлечен вероятно от Шута.
Анри е отвлечен от бандити? - Да, Кара.
При тези обстоятелства не мога да дойда в Суец.
Трябва да ме разберете, сър Дейвид. - Разбирам ви, но не ми харесва.
Исках да ви представя на френската кралица, за да се. . .
Как се казва, Арчи? - Да се изфукам.
. . . да се похваля с нашето познанство. Как ще намерите г-н Галингре?
Първо ще отида при жена му.
Тя е съвсем сама. Трябва да й кажа, че ще й помогна.
Искаше ми се да видя и човека, който е бил свидетел.
Спри!
Продължаваме!
Къде са парите ви? - Нямаме пари.
Свинята лъже!
Ще го убиеш, безсърдечно чудовище! - Ти ще убиеш брат си!
Ако не ни кажеш къде са скрити парите, ти ще го удавиш.
Брат ми умира! Брутално куче! Остави го жив!
Затворете му устата!
Помощ! Омар! Татко! - Чита!
Излизай! Или искаш. . . - Пусни ме! Пусни ме!
Излизай, свиня!
Чита! - Омар! Помогни ми!
Помощ! Омар!
Яздете напред!
Приятелю Халеф, надушвам ново приключение.
Какво става? Обиден ли си? - Не, но съм недоволен.
Защото не искаш да приемеш правата вяра. Искаш да си останеш неверник,
гяур, за когото блаженствата на небесата ще са недостъпни завинаги.
Разбирам, но и ти трябва да разбереш. Ще ти дам друг пример.
Кобилата ти е бяла, жребецът ми е черен.
Разбира се. Фатима е бяла, а Рий е черен като крак на бедуин. Защо?
Това, че кобилата ти е бяла, а жребецът ми е черен,
не означава, че черният кон е по-добър от белия.
Разбира се. Те дори се обичат.
Повярвай ми, господарю. Ако не бях внимавал наскоро. . .
Какво щеше да се случи? Продължи. - За такива неща не се говори.
Там! Виж!
Закъснели сме.
Шута. Така и предположих. Селяните са отказали да му плащат данък
Често съм виждал този знак. - Ще го приковем на кола, нали?
Минавах по планинския път и наблюдавах всичко отгоре.
Беше ужасно клане, но не успях да стигна навреме.
Нека сега да помогнем. - Приятели сме.
Господарят ми е прочутият Кара Бен Немзи, който преследва Шута,
а аз съм. . . - Тихо, Халеф.
Мъжът, чийто приятел попадна в ръцете на Шута?
Името ми е Нирван. Аз известих английския ви приятел.
Пътувам много по работа и често съм чувал за подвизите и чудесата ви.
Ако успеете да заловите Шута, хората ще могат да си отдъхнат.
Страхувам се, че ме надценявате, господин Нирван.
С Халеф сме сами срещу цялата банда.
Аз, Омар Бен Садек, няма да си отдъхна,
докато адът не погълне онзи, който уби брата на господаря ми
и отвлече невестата ми.
Заклевам се.
Трябваше да си ми зет. След месец исках да ти дам Чита за жена.
А сега. . . Трябва да ги намеря! Чита!
Кръв и сълзи са следите на Шута.
Надявам се скоро да ви видя отново. Къщата и магазинът ми са в Рогова.
Сбогом. - Сбогом. Пазете се от Шута.
Но ако попаднете в опасност, само назовете името
Хаджи Халеф Омар Бен Хаджи Абу Абас Ибу Хаджи Давуд Алгосара
и бандитите веднага ще побегнат! - Ще го запомня. Довиждане.
Кажи ми, приятелю, какво знаеш за Шута?
С бича си е поробил цялата страна.
Само най-близките му довереници знаят кой е и къде се крие.
Заклех се в кръвно отмъщение спрямо белокосото куче.
Той сигурно е бил един от тях. - Свинете го наричаха Баруд.
Ще го разпознаеш ли? - Никога няма да забравя това лице!
Ефенди, нека дойда с теб. Сигурно мога да ти бъда полезен.
Познавам всеки път в околноста, а най-вече ще позная белезите му.
Как да те вземем? Нямаш кон.
Конюшнята ни е скрита дълбоко в пропастта. Сигурно не са я открили.
И аз ще дойда. - Изключено. Прекалено слаб си.
Освен това някой трябва да остане, за да вдигне отново постройките.
Прав си.
Да, ще остана тук.
Но щом съм достатъчно силен, ще гоня убиеца на брат си,
докато един от нас умре. Отивай.
Виждаш ли?
Ако съдим по следите, бандитите са минали оттук преди около 4 часа.
Разделили са се. Някои са тръгнали оттук, другите - оттам.
А момичето?
Ще разберем накъде са я завлекли.
Бакшиш, бакшиш!
Чу ли, господарю, в тази държава дори камъните говорят.
Откога ли седи тук? - Това е сакатият Бусра от Осдромча.
Той е парализиран, но се появява навсякъде. Чудя се как го прави.
Дай му един пиастър. Трябва да го питам нещо.
Тази вкаменелост изглежда не знае друга дума на родния си език.
Слушай, оттук минаха ли ездачи? - Коне. Много.
Накъде тръгнаха? - Там, нагоре.
Имаше ли момиче с тях? - Момиче. Викаше.
Скрийте се!
Почакайте тук. Изглежда опасно. Аз ще мина пръв.
Насам! Ще издържи. - Фатима, върви.
Застреляйте ги!
Какво има, господарю? - Успокой се, нищо сериозно.
Левият глезен. - Ранен ли си?
От падането е. Трябва да видя как е Рий.
Да те нося ли, господарю? - Не, не е необходимо.
Без мен всичко щеше да свърши зле.
Хей, кръчмарю!
Господине! - Дръж го!
Слизай. Къде са братята Аладжи?
Застани тук и чакай.
Знаете, че Шута винаги е най-добрият ви приятел.
Шута ти да го духа! - Да, точно така!
Изчезвай! - Да, имаме си работа.
Какво толкова иска от вас? Дреболия. Ще се обидите, ако ви пренебрегне.
Ще се обидим. - Виж ти! Много ще съжалява. . .
Обидени сме. Кажи му го!
Ще се биете, докато се убиете. Да си дойдем на думата.
Страхувате се от Кара Бен Немзи, а? Признайте си.
Мръсник, ние ли се страхуваме? - Ние ли?
Тогава го направете и ще получите много пари. Знаете, че не се скъпи.
Шута не се скъпи, казваш? Той е подлец! Не мислиш ли?
Подлец и крадец! Първо да си плати дълговете.
Той дължи ли ни още нещо? - Ами да. За французина във файтона.
Да не сме го хванали безплатно? - Ще му натроша костите на тоя Шут!
Кажи му да извади парите, иначе ще се види в чудо!
Ако господата говорят за пари и са в такова превъзходно настроение. . .
Какво искаш? Я млъквай! Иначе много бързо ще си загубим настроението.
Ефенди, чух, че сте приятел с големия Шут.
Може би имате повече влияние върху господата от мен. Аз съм беден човек.
Моля ви, може би вие да му кажете за старите им дългове.
Какво казваш? Дължим ти нещо? - Простете ми, казах. . .
Щяхме отдавна да сме си платили! - До последния пиастър.
Или ни смяташ за мошеници? - Лъжци? Безчестни негодници?
Подлец! Обиждаш ли ни, а? За какво да ти плащаме?
За гнусната дупка? - Ще ти платим!
За какво говорехме?
Говорехме за Шута, този мошеник.
Връщай се бързо и му кажи какво правим с тези,
дето си мислят, че могат да ни принудят нещо.
Помогнете ми! Аз съм пленница на Шута.
Какви мъже сте вие! Да се страхувате от двама пияници!
Не ви ли е срам! Страхливци!
И вие ли сте толкова жалки мерзавци?
Не я пускай!
Слизай! Дръж я!
Пусни ме!
Страхливци!
Не виждаш ли, че съпротивата е безсмислена?
Благодаря ви, смели мъже, Шута никога няма да забрави смелостта ви. Сбогом.
Тъжно място. . .
Как е възможно, господарю? Нито едно куче на улицата и всички ги е страх.
Ти! Да, ти. Ела насам.
Търсим г-н Галингре, търговеца. Не искаш ли да ни заведеш? Защо не?
Тези хора не се славят с любезност.
Къщата на търговеца Галингре е на площада, вляво зад ъгъла.
Аз съм прислужница на мадам, но сега не мога да мина. Светият Мюбарек. . .
Това ли е вашият светец?
Чу ли подрънкването?
Това са светите му мощи. Казват, че Мюбарек е на много стотици години.
Стотици години ли? Тогава може да подрънква.
Сега предай на господарката си, че пристигаме.
Дълго чакахме, не искам да остарея, колкото Мюбарек.
Хайде, Рий.
Мадам! - Какво има?
Мадам, трима непознати ви търсят. - Нека влязат.
Сигурно са приятели на брат ми. Най-сетне нови лица!
Добър ден. - Добре дошли. Не сте ли трима?
Другарят ни прибира конете. - Ратаят ще се погрижи за тях.
Сигурно сте близки с брат ми?
Много щеше да се радва да ви види, но за жалост замина преди три дни.
Простете, как беше името ви? - Сигурно не сте чували за мен.
Казвам се Кара Бен Немзи. - Разбира се, че съм чувала за вас!
В тази къща не минава ден, без да се спомене вашето име.
Анри толкова се радваше, че ще пътува с вас за откриването на Суецкия канал.
Но защо не сте заедно на яхтата? - Чакахме Анри, но не дойде.
Съжалявам, но трябва да ви известя, че Анри е бил нападнат от бандити. . .
Намира се в ръцете им. - Моля ви, кажете ми, че. . . Нима е. . .
Снаха ми. Моля ви, не й казвайте.
Симон, кой дойде? - Приятелите на Анри, Анет.
Кара Бен Немзи, любимецът на Анри. - За мен е радост.
Не ви очаквах толкова рано. - Добър ден.
А това сигурно е известният
Хаджи Халеф Омар Бен Хаджи Абдул Абас Ибу Хаджи Давуд Алгосара?
Тя ме познава. - Мога да казвам името ви и насън.
Анри ме изпитваше. Той къде е?
Какво се е случило? Моля ви. . . - Бил е нападнат и пленен,
явно престъпление на Шута.
Подозирах, че някой ден. . .
Не се тревожете, напълно спокойна съм.
Не е за първи път Шута да се опитва да ни изнудва. Подозирах го!
Сигурен съм, че Анри още е жив. Той ще иска откуп за него.
Няма да го убие.
Напрежението в последно време беше толкова силно,
че дори тази страшна увереност е като избавление.
Всеки път, когато Анри заминаваше, страхът да не го видя отново. . .
И радостта, когато се върнеше. И после отново страхът. . .
Значи наистина Шута се крие зад всичко, което се случва тук.
Зад всичко! - В града цари сковаваща атмосфера.
Като в окупирана крепост. Бойкотират магазина ни. Никой не купува от нас.
Мюбарек. . . - Да, срещнахме го.
Сигурно има голяма власт над хората тук.
Използва суеверието им и настройва всички против нас.
Не плачете, ще го намеря и то жив, обещавам ви!
Добре, нека повече не говорим за Мюбарек и Шута...
Тази вечер специално за вас ще приготвя специалитет -
жамбон а ла Наполеон. Запечен.
Звучи прекрасно. Апетитно.
Превъзходно вино. И френска кухня в най-затънтените Балкани,
Анри наистина е за завиждаме. - Така е. Напълно сте прав.
Скоро той отново ще бъде сред нас. Имам ви пълно доверие.
Младият ви приятел изчезна много рано. Как се казваше?
Няма ли да вечеря с нас? - Помоли ме да го извиня.
Омар иска да остане сам след случилото се.
Но и вие нищо не хапнахте, Халеф. - Свинско? Аз, хаджията?
Никога. - Защо не? Нали така се зарадвахте.
Мислех, че това е жамбон, а то е свински бут.
Прав си, Халеф. Правоверните винаги спазват напътствията на пророка.
Докато съм жив няма да вкуся свинско, кълна се в баща си.
Месо от животно, което се валя в калта. Пророкът е знаел защо.
И въобще не мирише добре.
Г-н Кара, нали няма да се обидите, ако ви напусна за няколко дни?
Зълва ми и Небатя ще се грижат за вас.
Ще пътувате? - Да. Вчера получих писмо.
Една роднина от Ругова се е разболяла внезапно и обещах. . .
Трябва да спазвате обещанията си. Това боли.
Трябва да събера още някои неща. Извинете ме.
Мислите ли, че вие ще намерите Шута?
Ще го намеря. Разчитайте на мен. - И после?
После няма да го оставя нито за миг, докато не освободи мъжа ми.
Това няма да е трудно, защото Шута няма да ви пусне да си тръгнете.
Аз ще намеря Анри. - С този крак ли? Ще минат седмици!
При това лечение, сигурно още утре ще мога да ходя.
Но това е. . . - Забравяте - мъжът ви ми е приятел.
Аз какво да направя тогава? - Да си легнете и да ми се доверите.
Лека нощ.
Лека нощ. И благодаря.
Ефенди, чувствате ли подобрение? - О, да. Благодаря ти.
Това са специални билки, струваха много пари при стария Мюбарек.
За това ли ти взема пари? Няма защо да ги купуваш, те растат навсякъде.
Не растат навсякъде, защото той ги е омагьосал и само затова лекуват.
Мюбарек е светец, но е и един от най-големите магьосници.
Превръща лошите хора във врани,
които му разказват всичко, затова е всезнаещ.
Имам идея как да проверим това.
Какво правиш, господарю?
Искам да проверя колко струва старият Мюбарек.
Това е чудесно. Как смяташ да го направиш?
Внимавай. Виждаш ли двата патрона?
Единият е истински, а другият не е. Кой от двата е фалшивият?
Този. - Не, грешиш. Този е фалшив.
Това е сплав между живак и бисмут.
Имаш късмет, че съм с теб. Едва го открих това чудо.
Това е бисмут, а това е олово.
Смесих ги и получих патрон, който изглежда като истински,
а при изстрел се разпада на милиони миниатюрни частици.
Разбра ли ме? - Да. Ще му устроим капан.
Мога да си представя как ще зяпне. - Ще заредя пушката,
като редувам истински с фалшив патрон.
Трикът е следният - ние стреляме с истинските патрони,
а той получава негодните. Разбра ли? - Ти си огнеупорен, господарю.
Е, аз винаги съм знаел това. - Наистина ли ме разбра?
Разбира се. Стреляме с истинските патрони, а показваме фалшивите.
Заслужаваш да те пратя у дома! Ужасно си глупав!
Някога изоставял ли съм те в беда? - Не, но никога не ме слушаш.
Сега ще те слушам. - Добре.
Но ако нещо не схващаш, ще си отвориш устата!
Господарю. . .
Свинското наистина ли е толкова вкусно, колкото казва мадам Галингре?
Аллах, човек не може ли да попита?
Рий, престани да ме гризеш, ти тъжен изход на една любовна история.
Заспивай!
Искаме да видим кой е по-добър - Мюбарек или аз. Ти си мошеник!
Това краставо куче ще плати за неверието си на дъното на ада.
Такава е волята на милосърдния Бог на правдата и отмъщението.
Мюбарек се лъже. Не милосърдният Бог желае смъртта ми, а той!
Има само един справедлив Бог,
който няма да допусне един лъжец да стане светец.
Ти оскърби светия магьосник. Всички го чуха. Това е непростимо.
Страхуваш се за трона, на който си седнал, затова искаш да ме убиеш.
Чувстваш как властта ти се клати, защото съм по-могъщ магьосник!
Притежаваш ли дарбата да летиш? Сега ще ти трябва,
когато те отведем до скалата, за да те бутнем оттам.
Който стори нещо на господаря ми, ще си отнесе куршум в главата.
Няма да го направиш. Искам да премеря сили с него.
Не му вярвайте. Думите на неверника са лъжливи като пясъка на пустинята.
Да ви докажа ли, че приказката за неговата неуязвимост също е лъжа?
Добре, Мюбарек. Аз не се страхувам.
Само натискаш спусъка,
можеш да стреляш, без да зареждаш, десет пъти един след друг.
Освен това винаги улучва. Покажи им, Халеф.
С тази пушка няма пропуск.
Сега ще стреляме. Първо ти по мен. Дай му я.
Направи, каквото ти казвам! - Добре, ще стрелям пръв.
Конят остава за залог, ако пушката откаже. Заведете го до скалата.
Докажи, че си магьосник! Така трябва да свършват неверниците!
Жив е! Улови куршума! - Той е магьосник!
Това е измама! Патронът беше фалшив! - Не е вярно! Улових патрона, виж!
Следващия път ще го насоча обратно
и ще те улучи на същото място, в което си се прицелил в мен.
Той е магьосник!
Твърдиш ли още, че патронът е фалшив? Тогава не може и на теб да навреди.
Няма да посмееш!
Той не е нито магьосник, нито светец. Знаете ли кой е Мюбарек? Той е. . .
Покажи им го, Рий!
Лъжецът е Бусра!
Вижте кой се крие зад светеца! Лъжецът е Бусра, сакатият!
А това е дрънченето, от което се страхувахте!
Ето ги, патериците му!
Хей, конете!
Толкова се радвам, че сте добре. Като чух изстрелите, помислих, че. . .
Спокойно. Всичко мина по план.
Добре, че доведохте конете, мога веднага да тръгна да търся Анри.
Щом го намеря, ще пратя да ви повикат.
Нали не смятате, че ще си остана у дома? Става дума за мъжа ми!
Аз съм твърдоглава като вас! Ако не ме вземете, ще тръгна на своя глава.
Значи ме изнудвате. - Защо не?
Научила съм се да не се спирам пред нищо. Нося храна за четирима.
Остатъка от свинското и много овче сирене.
Пророкът казва, че истинският хаджия трябва да яде само сирене на път.
Разбира се. Той знае защо. Сигурно е здравословно.
Сега стой мирно.
Пази го да не избяга.
Напред! Върви!
Там вътре!
Харесва ли ти тук?
А сега ще те целуна. - Хайде, само посмей!
Ако Шута научи, ще те убие с камшика.
По дяволите! Слизай долу!
Хайде, идвай!
Г-н Галингре!
Успях с известни усилия да убедя тази дама да се присъедини към вас.
Не се ли радваш, французино? Това не е ли мило от моя страна?
Ти му кажи колко мил мога да бъда.
Представям си лицето ти, когато те хванат.
Как ще те нареди Омар, годеникът ми!
Полудял ли си, глупако! Беззащитно момиче! Как не те е срам!
Млъквай! Иначе ще ти разбия зъбите!
Хайде де. Дали ще ме убиете сега или по-късно, няма значение.
Защо? Никой не иска да те убива.
Трябва само да подпишеш. - Че ще получите откуп.
И когато ме изцедите, ще ме оставите да умра тук долу.
Е, добре, не подписвайте, щом ви харесва да седите тук.
Бягайте бързо! Не се бавете с мен! Иначе ще е късно!
Чита!
Помощ! Спрете! - Какво се е случило?
Умолявам ви, помогнете ми, един мъж ме гони, аз му избягах.
Иска да ме завлече при Шута. - Качвайте се бързо!
Към Ругова!
Имаме стопанство в планината. Трябва да се върна при баща ми и при Омар.
Трябва първо и двамата да сме на сигурно. У нас е сигурно.
Хайде!
Господарят се завърна! - Господарят пристига!
Стой!
Добре дошла. У дома сме. Оттук.
Харесва ли ти? - Толкова е прекрасно, невиждано!
Трябва първо да разгледаш скъпите ми килими.
Идват от Персия, Турция, Китай. Имам килими от цял свят.
Тук си на сигурно. Дори Шута няма да посмее да дойде.
Почини си, сигурно си уморена. - Много сте милостив с мен, ефенди,
но искам да се върна възможно най-бързо.
Трябва да знам дали баща ми още е жив.
Нали ти казах, че по случайност станах свидетел на нападението.
Дори мисля, че видях как те отвлякоха.
Знам, че баща ти е жив, ако не му се е случило нещо междувременно.
Пригответе баня за младата дама и й дайте дрехи.
Какво ще се случи с французина, който е затворен в пещерата?
Кой? Галингре? Изпратих 20 души в планината, за да го освободят.
Сигурно вече е в Осдромча при семейството си. Какво има?
Откъде знаете името му? - Ти сама ми го каза.
Аз? - Да, сега или преди.
Откъде иначе ще знам името му? Беше толкова възбудена, че вече не помниш.
Това е Имер, моят довереник и слуга. Много е предан.
Ако имаш някакво желание, трябва само да кажеш и той ще го изпълни.
Остави се да бъдеш поглезена и утре сутрин колата ми ще те откара у дома.
Благодаря ви от сърце, ефенди.
Пази я и не пускай никого при нея.
Ето ги.
Скрийте се.
Господарю. . . - Да.
Вярно ли е, че след това пътуване ще се завърнеш в родината си?
Да. - Защо?
Това е родината ми. Нали и ти искаш да се върнеш у дома при Хани.
Това е нещо съвсем различно. Тя е най-прекрасното цвете в градината ми.
Но там, откъдето идваш ти, няма пустиня, няма камили, няма фурми.
Затова пък при нас има неща, които вие дори не познавате.
Имате странни обичаи.
Окажеш ли някому честта да живееш при него, трябва да плащаш наем.
Когато някой следва Аллах и работи усърдно, го наказват с данък.
Колкото повече работи, толкова по-високо е наказанието.
Цивилизацията понякога наистина не е удоволствие,
но не е толкова лошо, колкото казваш.
Ако стигнем място, където започва цивилизацията,
трябва веднага да ми кажеш, за да мога да се върна обратно.
В момента няма такава опасност.
Бързо към брега! - Омар скочи във водата.
Внимавайте да не се обърне салът. - Дръжте конете!
Бързо, слизайте.
Халеф, пушката ми. - Аз ще я донеса.
Хей, Анет!
Халеф, прикривай ме! - Господарю, болният ти крак!
Баруд!
Ти ми отвлече Чита! Ти уби брата на господаря ми.
Настъпи последният ти час!
Какво си направил с невестата ми? Говори, куче! Къде е Чита?
Говори!
Господарю! Там горе!
Страхувам се да не улуча Омар.
Това беше моето отмъщение!
Идвали ли са хората на Шута?
Нали ви казах да не се съобразявате с мен. Забравете, че съм жена.
Как може един мъж да забрави това?
Така, приятелю.
Господарю, този мъж е изключително подозрителен.
Не казва нито дума.
Идвали ли са ездачите? Да или не?
Халеф, само не викай. Нищо няма да ти направим.
От какво се страхуваш? Защо не говориш?
Да не мислиш, че не знаем, че са били хората на Шута?
Но господарят ми само се смее. Първо, защото аз го пазя
и второ, защото той е неуязвим. Виж!
Халеф! Да не си се побъркал? Мозъкът ти съвсем се е съсухрил.
Но в Осдромча също улови куршума.
Бил съм прав, никога не слушаш какво говоря.
Кажи, какво знаеш за Шута. Поне ни кажи къде живее.
Спести си усилията. Всички онемяват, когато се спомене името му.
Искаме да им помогнем, но те не искат.
Халеф, поемаш първия пост. Омар ще те смени след два часа, после съм аз.
Заведи го обратно. - Отиди при овцете си.
Този знае повече от всички нас взети заедно. Трябва само да ни се довери.
Кажи му, че сме му приятели. - Той никога няма да ни се довери.
Господарю, сърдиш ли ми се още?
Закрилата ти е опасна за живота ми.
Господарю. . . - Остави ме на мира!
Какво има за ядене? - Изненада.
Мирише като прословутия ви жамбон а ла Наполеон.
Коя си ти? Какво искаш? - Няма да ти дам мъжа си!
Мъжът ти? Кой е той? - Не се преструвай.
Вие младите знаете как да побъркате някого.
Значи . . . ти си жената на Нирван? Въобще не знаех, че той е. . .
Никога не съм имала намерението да открадна мъжа ти.
Аз обичам друг. Нирван обеща утре да ме закара у дома.
Нирван иска да те пусне да си ходиш? - Да. Шута ме отвлече,
аз избягах и мъжът ти ме доведе тук. - Казваш, че те е спасил от Шута?
И ти му вярваш? Много си млада още.
Наистина ли не знаеш кой е Нирван? Моят мъж е Шута.
Той ще те направи своя любовница.
И когато му омръзнеш, ще те сполети същото, което сполетя и мен.
Ако се опита да ме насили, ще се самоубия.
Ще ти помогна. Ще видиш отново любимия си, дори да дам живота си.
Ще ти покажа тайния изход. Тихо!
Нали щеше да си почиваш? - Извинявай, аз само. . .
Ще те науча аз как се пренебрегват заповедите ми!
Ти си моя робиня, а робините заслужават камшик.
Пуснете ме! Отвратителен сте!
Не трябваше ли да я пазиш? Така ли изпълняваш заповедите ми, кучи сине?
Не ти ли заповядах никой да не влиза и да не излиза?
Казах ли това? - Спрете!
Вие двамата вън! Радвайте се, че бях милостив!
Сега видя с кого си имаш работа.
О, да. Сега те познах.
Заради теб треперят майките, плачат вдовиците
и всички почтени мъже се кълнат в кръвно отмъщение.
Отвращаваш ме!
Харесваш ми, малко момиченце.
Омар! - Какво има?
Шута е убил овчаря, за да мълчи!
Увесил го е за краката и му е отрязал едното ухо.
Тази свиня! - Господарят не трябва да научава.
Как можа да ми се случи това? На пост!
Трябва да му кажем. - Не! Ти ще останеш тук,
аз ще проследя следите. Нека види на какво е способен хаджията му.
Изведнъж се появи горе на платото и с Баруд беше свършено. . .
Лоши новини, по дяволите! Шута ще беснее, когато научи!
Олеф е мъртъв, Баруд е мъртъв.
И кой е виновен? - Омар.
Това момченце става все по-дръзко.
А тази черна котка, невестата му, постоянно ме заплашваше с него.
Бърза е, иначе нямаше да ми избяга.
Ама се хвърли право в обятията на Шута!
Гъби или билки търсиш, приятелче?
А, не. . . аз. . . здрасти. . . как си? - Великолепно, както виждаш.
Чудесна луна днес, а? - Да, прелестна.
И какъв въздух! Прелестен. - Особено като се влачиш по земята.
Това ли било? Майка ми ме научи като бях на осем месеца.
И оттогава нищо не си научил, защото мозъкът ти е спрял да се развива.
Край с глупостите! Ставай! Бързо! Върви!
Ще съжаляваш, че майка те е родила. Влизай в колибата!
Иначе ще ти пробия дупка в ребрата.
Мадам, някой се опитва да открадне Рий.
Трябва да проверим. Елате.
Чудовище!
Ела, Рий, ела. Спокойно. Добре.
Сигурно не държиш на тези смешни три косъма.
Остави го на мира! - Какво? Той е мой. Аз го хванах.
Млъкни!
Защо не доведе Кара Бен Немзи,
вместо този нещастник, който само ни създава главоболия?
Сега ще си поиграем на една игричка, с която си убиваме времето.
На, яж.
Ти си разтваряш пръстчетата, а моето остро ножче ще танцува между тях.
Да видим кой ще издържи по-дълго.
Загубих. Порязах те, съжалявам.
Като свирна, бързо ще избягаш. Разбра ли, Рий? Добре.
Нека пак да си поиграем с него! - Да!
Дръж го.
Хей, навън има някой!
Хайде, излизайте.
Ето го! След него!
Само конят е! - Манах!
Неверникът е в колибата!
Трябваше ли да ни вкарваш в миша дупка!
Това е Манах пашата. Ще ви застреля като крастави кучета!
Излезте, ако смеете, страхливци!
Да не мислите, че сте огнеупорни! - Ще те. . .
Млъкни или ще ти зашия един шамар.
Как ще излезем оттук, господарю? - Не задавай тъпи въпроси, идиот!
Първо ни накисваш, а после очакваш от мен да ни спасявам на магия.
Повярвай ми, почти ги бях обкръжил. - Стига глупости!
Искат да ни обгазят.
Но да искаш и да можеш са различни неща.
Бързо под масата! Ела!
Целиш се много нависоко. - Знам какво правя.
Какво мирише тук?
Мюбарек е изгорял и вие всичките не можахте да го предотвратите?
Нито Баруд, нито ти, нито ти, Манах? - Белия дявол ни попречи.
Старият магьосник и без това много надобря в последно време.
Но за това, че и Кара Бен Немзи е изгорял с него, плащам с радост.
Стоите, сякаш ви е ударил гръм! Това означава ли, че още е жив?
Русият гяур има сто живота. - Значи пак ви избяга?
Поне Баруд е тръгнал след него, за да оправи глупостта ви.
Само на него мога да разчитам! - И на него вече не можеш.
Защо не? Какво искаш да кажеш?
Нагълта се с прекалено много вода. - Сякаш само това си чакал!
Как изобщо смеете да ми се явите пред погледа с тази новина!
Къде са Аладжите? - Отказват да дойдат.
Отказват? Щом аз им заповядвам? А ти даже не си способен да ги . . .
Не, не можех да направя това. Не знаеш в какво състояние бяха.
Значи пак са били пияни, мръсниците!
Колата ми, веднага! Ще ги вразумя! Какво искаш, Имар?
Дойдоха двама непознати, в двора са. - Кажи им, че нямам време.
Богатият англичанин е. Не мисля, че е разумно да ме вижда при вас.
Ти си единственият, който ми носи добри новини. Вие двамата изчезвайте!
Ужасни улици. Крайно време е тук да дойдат английски инженери.
И този прах! Отвратително! - Ужасно.
Каква приятна изненада. Не се надявах да ви видя толкова скоро.
Радвам се да ви предложа скромния си дом. На какво дължа тази чест?
На незадоволителните обстоятелства тук, в Ориента.
Пристигаме в Тесалоники, искаме да продължим към Кайро
и чуваме, че откриването на Суецкия канал е отложено с два месеца.
Това е много неприятно. - Изобщо не е неприятно.
Нямах търпение да видя килимите ви. - За мен ще е чест да ви ги покажа.
Заповядайте, ваше превъзходителство. - Благодаря.
Да наредя ли да донесат багажа ви? - Арчи ще се погрижи за това.
Както обичате.
Дворец като от приказките!
Това е само малка част от стоката, но както виждате килимите са ценни.
Да, виждам. Арчи, лупата ми, моля.
Прелест. Великолепни са.
Може ли да ви обърна внимание на един разкошен килим, лорд Линдзи?
Принадлежеше на великия халиф Харун Ал-Рашид.
Харун Ал-Рашид? Разбира се, че ще го купя. Ще ги купя всичките.
Като търговец решението ви ме радва, но като приятел ви предупреждавам,
че трябва да разполагате със зали. - Разбира се, че разполагам.
Ще построим стаите около килимите, напомни ми, когато се приберем.
Този г-н Ал-Рашид ще го сложим като чердже в някоя малка гостна.
Оръжия! Имате ли вече колекция от оръжия?
Сър! Как се чувства ваше превъзходителство там долу?
Чудесно, благодаря. Само че трябва да строите къщите си по-внимателно.
Ние в Англия в нашите дворци също имаме такива. . . капани за мишки,
но само, за да държим някого в плен. - Това е целта и на този капан.
Ваше превъзходителство е мой пленник. - Аз съм затворник? Чудесно!
Великолепно приключение. Но не разбирам защо ме пленява търговец?
На Шута ли ще ме продадете? - Не продавам и не купувам,
вземам си всичко, което искам, защото аз съм Шута!
Боже мой! Защо не казахте веднага?
Винаги съм искал да се запознаем. - Ще се запознаем.
Слушайте, Линдзи, двамата ще сключим добра сделка.
Вие ми плащате 100000 паунда, а аз ви освобождавам.
Не е достатъчно. Аз струвам повече.
Добре, щом сте на това мнение, вие ще определите цената си сам.
Да, но ще ми трябва време. Трябва точно да го пресметна.
Имате достатъчно време. Повече, отколкото искате. Други желания?
Да. Хвърлете ми Арчи. - Пуснете го долу!
Хайде, скачай! - Слизай долу, невернико!
Махнете се!
Сега можете спокойно да помислите. Ще ви пречат само плъховете.
Дали Аладжите ще посмеят да ми откажат?
Ела да се научиш как да се държиш с тая сган. Изкарайте файтона!
Арчи, сега какво ще правим? - Ще ни устроя малко по-уютно, сър.
Дай ми стола.
Много бих искал да знам какво означава това - Шута?
Кое какво означава, сър? - Шута. Носиш ли речник?
Веднага, сър. Турски? Иврит? Суахили? Персийски? Санскрит?
Узбекски носиш ли? - Само първия том, сър.
Е, добре, дай ми персийски.
Ро, ра, ре...
Ша, шу. . . Шут! Жълтият!
Още на кораба ми направи впечатление, че има жълто лице.
Изобщо цялата работа ми се стори доста жълта. А на теб, Арчи?
И на мен.
Арчи? Време за чай.
Хей! Англичанино! - Какво желаете?
От теб нищо не искам. Лорд Линдзи! - Негово превъзходителство спи.
Събуди го. Кажи му, че ще го спася. - За кого да предам?
Събуди го!
Ваше превъзходителство.
Един господин там горе твърди, че може да ви спаси.
Цяла нощ не съм мигнал.
Тази престъпна физиономия ми е позната. Ще го приема.
Негово превъзходителство. . . Изчезнал е! - Невъзпитани хора!
Идват, без да предупредят и после изчезват.
Лоши маниери в тази държава.
Ако склоните на моето предложение, ще ви освободя.
Питай го какво иска. - Ти нали си богат бей от Инглистан?
Ако ми дадеш нещо от богатството си, ще ви помогна да избягате.
Не чухте ли? Можете да избягате, но трябва да ме вземете с вас.
Попитай го колко ще плати. - Какво? Аз да плащам?
Не разбираш сериозността на положението си. Шута ще ви убие.
Забавно. Но това е невъзможно. - Защо?
Моят приятел Кара ще ни освободи. - Кара Бен Немзи. Дано не се лъжеш.
Той ще е мъртъв още утре. Положението ви е безнадеждно.
Шута е насъскал двамата Аладжи срещу него. Никой още не им е избягал.
Какво ще кажете?
Положението е сериозно, Арчи. - Да, много сериозно, сър.
Но не безнадеждно. Трябва да излезем и да предупредим другите двама.
Събери куфарите и му дай колекцията ми от златни монети.
Вашите какво? - Златните ви монети, сър?
Да, нали ги носиш? - Не, сър.
Не си ги изровил? - Не.
Още са заровени там? - Още са заровени там. . . да.
Виждате, добри човече, прислужникът ми е забравил монетите.
Струват цяло състояние.
Заровени са самотни в земята, а толкова ми трябват!
Къде сте ги заровили? - Арчи.
Да, сър. - Ти знаеш ли?
Където почивахме за последно, сър.
О, това е прекрасно! Съвсем истинско е. Великолепно! Чудно!
Великолепно приключение.
Всичките ми приятели в Уестминстър клуб ще умрат от завист.
Вие сте англичанин? - Истински затворник! Дейвид Линдзи.
Как сте попаднали тук? Името ми е Галингре.
Анри Галингре, за да сме точни.
Неотдавна ни оставихте да ви чакаме цял час, по лондонско време дори два.
Нападнаха ме. Хората на Шута ме държат затворен в тази пещера.
Съсипан съм. - Това не е добре.
Господине, нямате ли един малък ключ за тази клетка,
бих искал да взема господина с мен. - И дума да не става.
Рискувам живота си, за да освободя теб и оня там, но това е достатъчно.
Освен това ти забранявам да си говориш с французина.
Арчи, това лъснати обувки ли го наричаш?
Разбира се, сър! - Погледни!
Припомни ми да те уволня, когато се приберем в Лондон.
Ще си ги лъсна сам!
Побъркали ли сте се?
Да си лъскате обувките, когато Шута може да се върне всеки момент?
Налага се. Още никога не съм имал толкова неспособен прислужник.
Не губете кураж, дръжте се още няколко дена.
Срамота! Лорд на Нейно кралско величество сам да си лъска обувките!
Ще се върна и ще ви измъкна. Скандално!
Така изглеждат лъснати обувки! - Хайде, тръгвайте най-после!
Спокойно.
Имате ли познати, които да ви помогнат с копаенето,
защото монетите са заровени дълбоко. - Това не е твоя работа!
Казва се „сър“! Въпрос на уважение.
Нищо! - И тук няма нищо!
Ако сте ме излъгали. . . ще ви . . .
Излъгали ли сме, Арчи? - Не, сър.
Нищо. - И тук няма нищо!
Арчи, още една препечена филийка.
Чудесно.
Искате ли веднага да ви застрелям? - Рискувате да не намерите златото.
Още малко мед, Арчи. - Вие май ми се подигравате!
Давам ви последен шанс. Ако не намерим монетите до пет минути,
ще копаете сами собствения си гроб! - Да си копая гроба? Не може.
Имам сърдечен порок. - И аз.
Помощ! Чудовище! - Дива мечка!
Помощ!
Това е опасна ситуация. До дървото и да се правим на умрели.
Тръгна ли си?
Отива си. - Чудесно приключение! Безценно!
И господата иманяри изчезнаха. Дано да са ни оставили конете.
И аз се надявам, сър. - Арчи, прибирай нещата.
Бързо, махнете се от улицата! Особено жените и децата!
Мъжете да ни помогнат. Въоръжете се с вили за сено, но не я убивайте.
Скъсала е веригата, не знам къде да я търся. Много е опасна!
Мечката ни избяга тази сутрин, с нея шега не бива.
Кога се случи това? - Нали ви казвам, тази сутрин.
Преди около четири часа.
Приберете се всички по домовете си. Животните са непредвидими.
Омар, тръгваме да я търсим. - Но, господарю. . .
Ти ще пазиш мадам Галингре и Рий. - Нямам пушка, за да се отбраняваме,
тоягата изглежда добре, но не стреля. - Ето ти моята пушка.
Хайде, Омар.
Натам. Хайде, ела.
Как ни зяпат всички. Нямат ли си друга работа?
Мечката!
Вие оставате тук. Аз ще я убия.
Отворете! Пуснете ме да вляза!
Виж, Рий! - Да се връщаме, мечката е в селото!
Ела. Добра мечка. Ела.
Тихо, дете.
Говедо! Помощ!
Помогнете ми! Мечката ще ме убие!
Аз убих мечката! Аз! - Браво!
Вие ни спасихте! Благодаря! - Всичко е наред! Успокойте се.
А, ето ви и вас, Кара Бен Немзи. Моите поздравления.
Каква очарователна госпожица! Радвам се да ви видя.
Винаги съм знаел, че където сте вие, нещо се случва.
Арчи, не познаваме ли този господин?
Сър, мога само да кажа, че в това състояние ми е много по-симпатичен.
Кой уби внушителното животно? - Аз!
Убих я с това оръжие!
Виждам рани от пробождане, но не виждам огнестрелни рани.
Странно, мистър Халеф.
Аз. . . просто се прицелих много точно, макар че трябваше да се действа бързо
и я прострелях директно в ноздрата, защото това е най-уязвимото място.
Директно през ноздрата? - Много странно.
Клети сине на един стиснат шотландец,
аз съм Хаджи Халеф Омар Бен Хаджи Абу Абас Ибу Хаджи Давуд Алгосара.
Само на най-благородния е позволено да носи толкова дълго име
и горко на онзи, който посмее да се усъмни в думите ми!
А пък аз се казвам Арчибалд Дъглас Джонатан Тимоти Джордж Кенет
Терънс Крадуел Гоулдуей Вилмър Пърсивал Брайън Уинстън Оливър
Хауърд Кристофър Мармъндюк Макфиб и смея да се усъмня.
Този път при вас наистина се случва какво ли не!
Поздравления! - Лорд Линдзи, това е мадам Галингре,
съпругата на моя приятел Анри. - За мен е изключителна чест, мадам.
Поздравления! Впрочем, вчера се запознах със съпруга ви.
Съпругът ми? Къде? - В една пещера на Шута.
Пещера на Шута? Къде е това? - Преживях прелестни приключения,
не толкова прелестни колкото вашите, но сега знам кой е този Шут.
Най-сетне нещо, което аз да знам, а вие да не знаете. Няма да познаете!
Помислих си, че може да е Нирван, но човек може да греши.
О, не, не е честно! Въобще не е забавно с вас. Откъде знаете?
Как е Анри? - Добре е. Има брада и е блед.
И къде се намира тази пещера? - Трябва да е съвсем наблизо до. . .
Как се казва, Арчи? - Конак.
Конака при Ругова. Където този Шут живее като търговец на килими.
Омар, колко далече е Ругова? - Пътят не е толкова дълъг, ефенди,
но минава през долини и пропасти и е опасен. Трябва ти близо ден.
Нали няма да ме изоставите, толкова близо до целта?
Това би било още по-опасно. - Впрочем, двамата ще ви нападнат.
Арчи, как се казват онези типове? - Аладжите.
Аладжите? Познаваш ли ги?
Тези двамата кучи синове са най-опасните убийци на Балканите.
Където и да се появят, тече кръв. Ако ми паднат, това ще е краят им.
Вие знаете ли къде дебнат Аладжите? - Не. За жалост не знам.
Аз ще тръгна напред. Вие ще ме последвате след час.
Но те ще ви познаят по Рий.
Халеф, дай ми твоя кон. - Да, моя кон.
Прости ми, свети човече, ще ми изпълниш ли една молба?
О, Аллах, чуй ме мен - твоя верен слуга.
И ти Мохамед, най-великия сред пророците.
Аз произхождам от теб. Чуй ме.
Тази пустош е опасна. Жегата изтощава ума ми,
а тялото ми трепери от страх.
Благослови ме, Господи, с голямата си милост.
Нека душата ми укрепне в храброст и утоли жаждата на устните ми.
Благодаря ти, че чу молитвите ми, облекчи мъката ми
и ми изпрати двама богобоязливи спътници.
Той нас ли има предвид? - Сигурно.
Нали сме благочестиви мъже. - Щом потомъкът на Мохамед го казва.
Нека пророкът ви благослови и награди за студеното питие,
с което ще ме почерпите. - Нека обмислим с какво ще те черпим.
Може би после няма да благодариш. - Страхувам се, че зависи от теб.
Да, изцяло от теб.
Какво мога да направя, толкова беден и безпомощен?
Можеш да ни. . . - На нас двамата, точно така.
Можеш да ни дадеш важна информация. От Голакши ли идваш?
Тъй вярно.
Видял ли си едни хора? Трима мъже и една жена?
Много видях. Много мъже. И още повече жени.
Не, не, пътници са. Една жена и трима чужденци. Яздят към Ругова.
Към Ругова ли? А, да, изпреварих ги пътем. Яздеха бавно. Чакате ли ги?
Искахме да ги. . . - Искахме само да ги изненадаме
и да ги закриляме, стари приятели са. - Тук има много скитници и паплач.
Разбойници!
Свиня!
От време на време тренираме. - За да не ръждясаме.
Би ли познал онези четиримата, ако минат отдолу по пътя?
Мисля, че да. - Тогава ще дойдеш с нас.
Къде? - Горе на скалата.
Отивам в Ругова. - После можеш да ходиш в Ругова.
Не, приятели, не може, аз трябва. . . - Спокойно. Нищо не трябва.
Слушай, ние сме добродушни братя, имаме златни сърца,
но едно не можем да понасяме - да ни противоречат.
Можем да станем ужасно зли. - Тогава ще ти се случи случка. Виж.
Това сполетява всеки, който ни се опъва, затова по-добре ела с нас.
Стой. Чакай тук.
Ей там. - Минават някакви. Дали са те?
Не, тези са бедни селяни. - Почакайте, ще ги викна.
Млъквай. Не мърдай от мястото. - Исках само да ги питам,
може би са вашите приятели. - Остави го. Защо да не пита?
Ако не са те, няма да изненадаме другите.
Две жени, мисля, че ми харесват.
Ето. Това сигурно е той. Кара Бен Немзи. Сега ни падна.
Не. Кара Бен Немзи е тук!
Не стреляй. Този нещастник е мой.
Бибар! Помощ!
Бибар! Помогни ми!
Стой!
Първия го събори с прословутото си ляво кроше.
Бинокълът ми.
Малко по-добре ли сте? - Защо по-добре?
Е, да, имам малко мускулна треска от вчера.
Какво става с Аладжите? Полицията ще дойде ли?
Не се тревожи, господарю, мисля че двамата се чувстват съвсем добре.
Какво означава това? - Омар!
Какво е станало? - Платиха си.
Бяха заслужили сто смърти.
Това означава ли, че хладнокръвно си ги убил?
Съдиите трябваше да ги съдят, не ти! - Може би в родината ти, не и тук!
Не познаваш обичаите и съдиите ни, които се страхуват и са продажни.
Който разчита на правосъдието, е слабак!
Арчи, кажи на господата, че ей сега ще сляза за закуска.
Вече е сторено, сър. - Приготви ли халата ми?
Разбира се.
Арчи, още една моряшка песен!
Заповядай, господарю. - Благодаря, Халеф.
Защо не научиш и ти толкова хубави моряшки песни като Арчи?
Какво има, мистър Халеф?
Ще се пукне от нетърпение да види сметката на Шута.
Не бива да го подценяваме. Къщата му е крепост, хората му са въоръжени.
Как да се докопаме до него?
Лично аз мога да се захвана с десетима бандити. Вие също, Кара.
Най-умното е да отидем в Скада и да помолим Ходжа Баша да ни помогне.
Трябват ни войници.
Нирван да е Шута! Не е мило да се шегувате с мен.
Познавам и високо ценя търговеца, почтен човек е.
Можеш ли изобщо да докажеш наглите си твърдения?
Този богат и могъщ емир от Инглистан и слугата му Арчи
са били негови пленници.
Къде ги е държал затворени? - В подземна тъмница, под къщата си.
Ще ти я покажа. Заплашвал ги е със смърт и е смятал да ги освободи
само, ако му платят висок откуп. - Да проверим думите ви, ефенди.
Тези чужденци посмяха да обвинят най-благочестивия ни гражданин!
Арестувайте ги! - Бог да пази Кралицата!
Отнесете го.
Ходжа Баша, кого ни водиш?
Прелестен улов. Шута ще те награди царски.
Предай му поздравите ми и че може по всяко време да разчита на мен.
Връщаме се обратно!
Не разбирам къде се бавят толкова? - Ще позволите ли?
Приятелите ви са при Ходжа Баша? - За да ни помогне да намерим Шута.
Трябва да сте много предпазливи. И на Ходжа Баша не може да се вярва.
Твърди се, че Шута го е подкупил и че той му служи.
Боже мой! - Този предател! Ще го застрелям. . .
В цялата област ли няма чиновник, на който да може да разчита човек?
Тук при нас не познавам нито един, защото всички се страхуват от Шута.
Може би мюфтията на Ругова - не е голям герой и не е много смел,
но спазва законите. - Веднага отивам при него.
Но вие не можете просто... - Да стоя и да чакам,
докато предадат Кара и двамата англичани на Шута
и изчезне последната надежда за спасението на мъжа ми? Не мога.
Рий! Сам? Нещо се е случило.
Колко далече е Ругова? - На около час.
Значи с Рий половин час. Хайде.
О, ти куца дъще на една изнемощяла вихрушка, не ме изоставяй сега!
Иначе ще те направя на кайма, това не е забранено от пророка!
Манах се върна!
Здравей, господарю.
Почтителни поздрави от Ходжа Баша.
Изпраща двамата луди англичани? - Да, лорда и прислужника му.
Но и русия гяур. - Вдигни глава!
Заведи двамата англичани в пещерата, а другия тутакси горе при мен.
Свалете ги!
Ще поискам частна аудиенция при британската кралица, за да се оплача!
Сър Дейвид е прав, както винаги.
Стой! Слезте от конете!
Трябва да се видя с мюфтията!
Опасявам се, че не си си представял срещата ни по този начин.
Не мога да ти откажа почитта си.
Не се ли радваш, че най-после стоиш пред Шута?
Питаш дали се радвам? Не. Напротив. Дълбоко съм разочарован.
Всичките ти помощници бяха по-дръзки и по-опасни от теб.
Те рискуваха всичко за теб - Баруд, Ел Амасад и Аладжите.
Но бяха и прекалено горди,
за да изпускат като теб гнева си върху беззащитни затворници.
Мислиш ли, че така ще ме подразниш?
Времето, когато ти бе опасен за мен, отдавна е минало.
Вече не ме плашиш. Оставете ме насаме с него.
Толкова лесно не бива да умреш.
Измислил съм за теб нещо много по-забавно.
Стани!
Погледни навън,
разгледай двора и виж колата.
Ще направим малка разходка с нея, а ти ще си вързан отзад.
Ще се насладиш на усещането да бъдеш влачен до смърт.
Бавно, но неудържимо.
Да. Това съм ти приготвил.
Стой! - Дръжте го!
Аз се промуших, Арчи.
Сега ни трябва само щанга. - Кой размер, сър?
Господин Линдзи? - Как сте, сър?
Нали ви казах, че ще се върна, за да ви измъкна оттук.
Трябва първо да поздравим онзи младеж там.
Нямам идея как Уелингтън е могъл да бие при Ватерлоо с този часовник.
Абсолютно нищо и никой ли няма, който да те накара да ни помогнеш?
Само падишахът. Никой и нищо друго. Падишахът в Истанбул.
Ела, Халеф. Само си губим времето. - Момент, тъкмо се сетих, че имам. . .
Не аз, господарят ми има ферман от Великия везир. Това достатъчно ли е?
Имаш препоръка от Великия везир, моя най-милостив господар?
Да, това разбира се е достатъчно. - Нося го със себе си. Ето го.
Сега всичко ще се оправи. По дяволите! Къде съм го сложил?
Да, къде си го сложил? - Вчера го гледах някъде.
Не, и това не е.
А? Да! Ето го!
„Кара Бен Немзи.
На приносителя на това писмо да се окаже всяка желана помощ.“
И парафът на Великия везир. - Да, тук.
Заповядай ми какво да направя. - Да се втурнеш, да атакуваш,
да освободиш господаря ми!
Салим! - Мюфтия.
Всички войници веднага да се строят и да възсядат на конете!
На вашите заповеди, мюфтия! Всички на конете!
О, Аллах, веднъж да направя нещо правилно,
да помисля, когато никой не мисли, а господарят го няма, за да ме види.
Нашата малка разходка ще ти дойде добре, малко ще те разведри, а?
По тази стълба ще излезеш навън. Доведи помощ за всички.
Спрете! Имам нужда от помощ! Избягах от Шута.
Търговецът на килими Нирван от Ругова, той е Шута.
В подножието на конака му има още много пленници.
Анри също е там. Как се влиза в пещерата?
Трябва да слезете от конете. Пътеката е много тясна.
Вие щурмувате портата и ми давате двама от мъжете си.
Кари и Болар. - Моля, моля помогнете!
Измъкни ключа!
Арчи, запиши си. Цветя.
Казвам се Омар!
Готово! Развързах ви!
Господарю, наистина ли ще заминеш отвъд Голямата вода?
Да.
И кога ще се върнеш? - Не знам.
Фатима много обичаше Рий и може би през следващата пролет. . .
Ако си имаме нов Рий, може ли да ти пиша?
Разбира се. - А ти ще ми пишеш ли?
Разбира се, че ще ти пиша.
Благодаря ти, Халеф.