Когато обичаш някого, трябва да му вярваш.
Няма друг начин.
Длъжен си да му дадеш ключовете от всичко, което имаш.
Иначе какъв е смисълът?
И, за известно време, аз мислех, че обичам именно така.
РОБЪРТ ДЕ НИРО
ШАРЪН СТОУН
ДЖО ПЕШИ
К А З И Н О
учавстват още: ДЖЕЙМС УУДС
ДОН РИКЪЛС
АЛЪН КИНГ
и др.
Преди да се захвана с казиното и да се издигна...
Ейс Ротстийн беше адът за залагащите, направо ви казвам.
Бях толкова добър, че когато се басирах, можех да променя залозите...
при всеки букмейкър в страната.
Сериозно ви казвам, така се бях усъвършествал в това...
че видях рая на земята.
Повериха ми управлението на едно от най-големите казина в Лас Вегас, "Танжирс"...
същите тия момчета, които можеха всъщност да разполагат с такива пари...
$62 700 000.
Не знаех всичките подробности.
Никой не знаеше всичките подробности, но трябваше да бъде идеално.
Казвам, че той ме нае, мен, Ники Санторо, негов най-добър приятел, да му пазя задника...
и нае Джинджър, жената, която обичаше, в своето дело.
Но накрая ние всичко осрахме.
Това също трябваше да е точно.
Но се оказа, че това е бил последният път, когато улични момчета, като нас...
са получили нещо наистина дяволски струващо си.
В това време Вегас беше място, където милиони тъпанари...
долитаха на своите тенекии...
и оставяха след себе си около милиард долари.
Но нощем не можеше да видите пустинята, която обграждаше Лас Вегас.
Но именно в пустинята се решаваха голяма част от проблемите на града.
В пустинята има много дупки...
и много проблеми са погребани в тях.
Освен тогава, когато ти го правеше правилно.
Искам да кажа, че дупката трябваше вече да е изкопана...
преди да се появиш с товар в багажника.
Иначе трябваше да губиш половин час или 45 минути за копаене.
И кой знае дали някой нямаше да се появи през това време?!
Преди да разбереш какво ще става, е най-добре да изкопаеш още няколко допълнителни дупки.
Можеше и да си там през цялата шибана нощ.
10 години по-рано.
Кой можеше да се противопостави?
Навсякъде другаде из страна аз бях букмейкър, играч...
вечно оглеждащ се, гонен от ченгетата, денем и нощем.
Но тук, аз съм г-н Ротстийн.
Не само съм законен, но и управлявам казино.
И това е като да продаваш на хората мечти за жълти стотинки.
Аз наех една дружка, Били Шербърт, за мениджър, и се захванах за работа.
...мениджър на казиното. А това е Рони, който отговаря за залата с картите.
За такива като мен, Лас Вегас отмива всички предишни грехове.
Нещо като морална автомивка.
Правеше с нас това, което света Лурдес правеше с гърбавите и сакатите.
И заедно с нашето легализиране пред закона...
идваха пари, купища пари.
Иначе какво си мислиш, че правим ние тук, в средата на пустинята?
Всичко е заради тия пари.
Това е крайният резултат от тези ярки светлини...
и този разкош, и цялото това шампанско...
и всички тези безплатни стаи, и всички курви и поркане.
Всичко е направено само, за да приберем вашите пари.
Това е истината за Лас Вегас.
Ние сме единствените печаливши.
На играещите не се оставя нито един шанс.
И техните пачки отлитат от масите...
в нашите кутии, по асансьор...
в най-святата стая на казиното.
Мястото, където се събираха всичките пари...
светата светих, стаята за броене.
Достъпът тук беше напълно ограничен.
Даже аз не можех да влизам вътре.
Но моята работа беше да я държа пълна с пари. Това беше сигурно.
Имаше толкова от тия шибани пари вътре...
че можеше да си построиш цяла къща от пачки по 100$.
А най-хубавата част беше там, горе...
а бордът на директорите въобще си нямаше представа какво ставаше на практика.
Искам да кажа, че за тях всичко изглеждаше наред.
Правилно? Грешно.
Провери 5 000.
Момчетата вътре в броячната...
бяха поставени там да покриват щипането.
Те можеха да грешат в отчетите, можеха да губят цели пачки.
Можеха даже да взимат цели пачки от кутиите.
И всичко това беше заради човека, стоящ тука...
стоящ пред близо два милиона долара...
пощипващ пари от началниците, без никой да се усети...
нито охраната, нито който и да е.
Забележете как в броячната витае чувството, че никой нищо не забелязва.
Обаче някой винаги гледа в друга посока.
Ето, вижте тези момчета. Изглеждат заети, нали?
Те броят парите. Кой иска да ги безпокои?
Искам да кажа, че Бог им е забранил да правят грешки и да крадат.
Между другото, влизаш и излизаш.
Минавате покрай мутрата, която получава маса пари седмично...
само за да следи вратата.
Това е рутина. Обичайна работа: влез, излез, здравей, довиждане.
Това е всичко.
Просто още един тлъст шибаняк излиза от казиното с куфар.
А сега този куфар тръгва точно към едно място:
Право в Канзас сити, намиращ се толкова близо...
до Лас Вегас, че босовете на Средния Запад можеха да отидат...
без страх, че могат да бъдат арестувани.
Този куфар беше всичко...
което босовете искаха.
И те го искаха всеки месец.
Хей, Джон, как пътува?
И този стар шибан мормон...
трябваше да лети с този куфар веднъж месечно, лесно и просто.
- Нещо ухае вкусно. - Да, приготвили са ни нещо за хапване.
Щяха да идват босове от всички места:
Детройт, Кливлънд, Милуоки...
От целия Среден Запад.
И щяха да се срещнат в склада на този хранителен магазин в Канзас сити.
Искам да кажа, че никой даже не знаеше за това.
Едно от тия момчета накара майка си да приготви цялата храна.
- Виждал ли си някога този Джери Стериано? - Джери Стериано?
Тези стари мазньовци може и да не приличат...
но, повярвайте ми...
това бяха момчетата, които управляваха Лас Вегас в сянка.
Мамо, този човек е отново тук.
Защото те контролираха Профсъюза на шофьорите на товарни автомобили.
И там трябваше да се отиде, ако ви трябваха пари назаем за покупка на казино.
- Желаете ли скарида? - Аз ще си взема.
Заповядайте, господа.
Никой не получаваше заем от Профсъюза, докато момчетата в тази стая...
не се убедяха, че ще получат своите малки куфарчета.
Такива момчета бяха рядкост тук, извън Детройт.
Или специално такива като Ремо Гаджи, старши по ранг.
Нещо си се закръглил?
- Несъмнено най-важния човек в тази стая.
- Около 9-10 кила. - Това е около 700 000$. - Уф, не е лошо.
Знам, че е малко рано за Лас Вегас...
но аз искам да поканя дамите и господата от игралния бизнес.
Откакто светът се заинтересова...
Анди Стоун, шефът на Пенсионния фонд на Профсъюза стана законен шеф.
- Това беше благоприятно стечение на обстоятелствата.
Влиятелен човек. - Филип, ставай, ако обичаш.
Той дори играеше голф с президента.
От името на Пенсионния фонд на Профсъюза...
- за мене е удоволствие да ви представя... - Но Анди също изпълняваше и заповеди.
И когато му казаха да даде заем от фонда на Филип Грийн...
този чек за 62 700 000$...
за нов "Танжирс"...
правеше каквото му се казваше.
Да, той беше идеалното подставено лице.
Какъв още можеше да е той, по дяволите? Той не знаеше прекалено много.
Той и не искаше да знае прекалено много...
особено това, че шефовете на Профсъюза са му дали парите.
Той искаше да вярва, че Профсъюзът...
му даде тия шибани пари само защото е умен.
Много добре знам каква конкуренция имаме в този град.
И откъде го изкопаха?
Че кой знае?
Всичко, което знам е, че Грийн е бил брокер на недвижими имоти в Аризона...
на когото едва са стигнали парите за бензин до тука...
да дойде и вземе тоя скапан чек.
Разбира се, той беше човек на шефовете...
Анди Стоун, който раздаваше заповедите.
А не управителят на скапания борд, Филип Грийн.
Разбирам. Разбирам.
Сега всичко, което им трябваше...
беше някой, на когото да поверят управлението на казиното.
И кой по-добре от Ейс? Искам кажа, че той беше в Лас Вегас от две години...
и вече отлично разбираше всичко.
Но, както е редът, Ейс му даде обяснение за управлението на казиното...
и се опита да отговори сам.
Аз не знам дали ще да се справя, дори и да искам.
Комисията по хазарта никога няма да ми даде лиценз.
Аз имам поне 2 дузини арести за нелегални залози.
Но не ти е нужен лиценз, за да работиш в казино.
Трябва да се представиш за някого.
В законите на щата е казано, че можеш да работиш в казино..
докато ти разглеждат заявлението.
Бавят ги по 10 години.
Какво става когато разчовъркат всичко?
Защо да искат да чоплят?
Ние влагаме стотици милиони в тази пустиня. Защо да ни се пречкат?
Никога няма да чоплят. Всичко, от което имаш нужда, е да смениш заглавието на работата си.
Например, от "Директор на казиното" на "Управител по продоволствието".
Те приемат заявлението ти и ти отиваш на дъното на купа с хартийки.
Знам момчета, работещи по 30-тина години и нямащи лиценз.
Това е смело изказване, Анди.
Ти знаеш, че ако го направя ще управлявам по-своему.
Това е.
Сериозно, без вмешателства.
Никой не се бърка в работещо казино.
Гарантирам го.
И така Ейс пристъпи към работа.
Той им трябваше, защото Ейс ядеше, спеше и дишаше в хазарта.
Те измислиха безобидно име на неговата длъжност...
"Директор по Връзки с обществеността на казино "Танжирс"
Но единственото, с което се занимаваше, беше казиното.
Той направи своя първи залог на 15-годишна възраст и винаги правеше пари.
Но той не залагаше като теб и мен.
Знаете ли, той правеше това заради веселбата, нещо такова.
Къде, по дяволите, си се научил така да раздаваш?
Той залагаше като истински неврохирург.
Поставяше жетоните правилно.
- Това е начинът да го правиш. - Да, сър.
Той трябваше да знае всичко, това момче.
Той установи такъв ред вътре в колектива както никъде...
и това беше основата, в която той вложи всичките си пари.
Даже връщайки се вкъщи, преди години...
когато се измъкнахме за първи път...
той знаеше дали куотърбекът е надрусан с кока...
Заложих 20 за "Колубмия".
- дали неговата прятелка беше изтощена. - 20 за "Колубмия".
Хвърчеше като вятър така, че можеше да отсъжда всички голове по игралното поле.
Той даже отчиташе разликата във височината на отскока...
която зависеше от използваното дърво...
на училищните баскетболни площадки.
Той работеше над това ден и нощ.
Нямаше нищо относно играта, което той да не знаеше и да залагаше на сляпо.
Ейс заложи на шест. Заложи на шест.
Сезон след сезон...
този никаквец беше единствения гарантирано печаливш, когото познавах.
Но той така серозно се отнасяше към това...
че аз не мислех, че той се харесва самия.
Но той си беше такъв.
Но връщайки се назад, босовете не се осланяха на това...
дали се е одобрявал или не.
За тях той беше източник на пари в брой.
Цялата им работа беше да позвънят и да вземат парите.
Особено на Ремо...
който беше скапан дегенерат, играч, който вечно губеше...
Cazzo! [ Италиански ругатни ]
Ама че скапани взятки.
- докато Ейс не започна да снася. - Стига толкова!
Ейс правеше повече пари за тях за уикенда...
повече, от колкото аз можех да гепя за цял месец.
Каквото и да прибираше от улицата, Ейс казваше на Ремо.
Имам предвид улични боеве, елитни коне...
крадени зебри, ограничени курсове.
Той казваше на скапания Ремо всичко.
И, честно казано, не го обвинявах.
- Ей! Да ощастливяваш Ремо с пари...
беше най-добрата застраховка на света.
Кучи син!
Как предвиди "Оклахома" - "Мичиган"?
Никой никога не е успявал. Как се изхитри да го направиш?
Именно затова те и така добре плащаха.
Виждаш ли? Никога нищо не ми казвай.
Какво ще правим следващата седмица?
Е, още е ранично. Бих казал, че четвъртък ще бъде добър. Така ли е?
- Добре, ще се отбиеш ли през нас? - Ще мина.
В 7:00. Добра работа, момчето ми. Продължавай! Нали, Ейс?
Ей, Ник. Ела тук.
- Сега излизам. - Всичко хубаво.
Ники, виждаш ли този? Наглеждай го.
Той ни носи маса пари.
Той и ще продължава да ни носи маса пари, така че го наглеждай.
Не така, като твоите шибани приятели, които нямат акъл.
- Ясно? - Добре.
- Ти ме разбра. - Да. Искаш аз ли да го взема?
И сега, на първо място...
трябва да се убедя, че никой не се промъква към нашето съкровище.
Барман, два коктейла за дамите.
Да, ние създадохме добър тандем.
Аз правех пари, а Ники се грижеше за тяхното събиране.
Старецът ни обичаше, и защо не?
- Те всички правят пари за нас. - Плащат ли?
- Как Ники събираше парите? - Те плащаха всяка седмица, както и трябваше.
- Не питай. - И къде са скапани пари? Не виждам никакви пари.
- Здрасти, Мелиса, Хайди. - Здрасти, Сам.
Кой е този?
- Чупи се оттука, бе! Беше девет. Заложих на девет. - Осем беше.
Ейс, кажи му резултата от мечешката игра.
- Осем. - Ако той не знае, значи никой не знае.
- Казвам ти, осем беше. - Че как тогава съм заложил на девет?
Щото си скапаняк.
- Извинявай. - Какво?
- Това твое ли е? Твойта писалка? - Да, моя е. Защо?
Не, хубава писалка. Просто не знаех чия е.
Мислех, че е твоя. Не искам да се загуби.
Благодаря. Защо да не си вземеш писалката...
и не си я завреш отзад, шибан скапаняк.
- Ами, аз просто ти предлагам... - Този шибан задн...
Внимавай, Джо. Внимавай.
Какво е това? Чуваш ли едно момиченце, Франки?
Чуваш ли малко момиченце, Ейс? Това малко скапано момиченце ли е?
Какво се случи със храбрия юнак...
Каза на приятеля ми да си пъхне това отзад ли?
Ники, успокой се. Ники, Ники.
Докато се опитвах да разбера защо тоя каза това...
което каза, Ники просто го удари.
Нямаше значение колко голям можеше да бъде човекът, Ники пак би го направил.
Ти биеш Ники с юмруци, той се връща с бейзболна бухалка.
Ти го удряш с нож, той ти отговаря с пистолет.
Ако го заплашваш с пистолет, тогава по-добре да го убиеш...
защото той ще се връща отново и отново...
докато един от двамата не умре.
Слушай, с мене като охрана Ейс...
той беше щастие за шефовете.
Искам да кажа, че аз го доведох в Лас Вегас.
Той беше машина за пари.
Страхотна придобивка за тези момчета.
Както направеше залог, така и печелеше двойно.
С Ейс казиното носеше толкова пари, както никога.
И шефовете не можеха да са по-щастливи.
Аз получих 700 $. -
Не ме намесвай. -
Но знаеш, че загубих. -
Всички знаят, че загубих. -
Във Вегас, трябваше да държа няколко колоритни каубои.
Те приличаха на добрите стари момчета, нали знаеш.
Без нас тези момчета щяха още да ринат кравешки фъшкии.
Охрана, трябва да следите за чистотата.
Ако ви трябва чистач, извикайте го, разбрахме ли се?
Повече няма да се повтаря това, Сам.
-Г-н Ротстийн. - Г-н Ротстийн. Няма да се повтори, г-н Ротстийн.
Това е още един бял тъпак или какво? Какво ти става?
- Имаш нужда от него. - Не можеш да се отървеш ли?
Той е фиркан. Той е братовчед на щатски съдия.
Не бих поверил на този безделник и парцал за под.
Но нямах избор. Трябваше да се грижа да тях.
Тези дървеняци управляваха щата.
Много ви благодаря, сенаторе.
- Заобикаляха законите, бяха купили съдиите. - Здрасти, Ейс. Ей, трябва ми стая.
- Дузина политици и щатски управници... - Кедровата стая.
идваха тук всяка седмица.
- Помогнете на сенатора, дайте му каквото иска - Непременно.
Защо не го ощастливявате?
...президентския апартамент.
За политици, като нашия щатски сенатор, всичко беше позволено.
Тези юнаци спечелиха този разкош когато бяха избрани...
така че, защото да не се възползват от това.
А и струваха евтино. Можехме да си го позволим.
Това е акула, като K. K. Ичикава...
който залага по 30 000$ на бакара...
беше единствения, когото трябваше да следиш.
Той играе бързо и на едро и има в брой, и кредити...
за да ти изтръска дисагите.
Преди около година той ошушка банките в две казина на Каймановите острови.
Там долу, той ни смъква два милиона...
а горе получава безплатен сапун, шампоан и кърпи.
Още една дреболия за милионера, който обича безплатни стаи...
безплатни джакузита за два милиона наши пари.
Но ние го спряхме.
Аз накарах нашия пилот да имитира повреда в самолета.
Аз не знаех, че така ще стане. Ужасно съжалявам.
Нищо не разбирам. Тези механични дефекти, знаете, че се случват.
Да, но по-добре тук, отколкото там горе, разбирате какво искам да кажа.
А след това той изпусна и полетите до Япония.
Не можеше да повярва, че има споразумение: няма стаи.
Ние го върнахме и му предложихме цял етаж от стаи.
- Съжалявам, че изпуснахте самолета - Радвам се, че сте разбрали.
О, не. Никакви игри.
И връщайки се, той игра малко.
Той заложи 1000$, вместо обичайните 30 000$...
...в банката с петкратна печалба.
Но аз знаех, че триковете с акули като Ичикава...
не можеха да продължават дълго.
Той не мислеше за това печелейки 10 000...
той се замисли над това, загубвайки 90 000.
И така, той вдигна залозите.
И така чрез своите залози той ни върна 1 милион.
В казиното главното правило е да ги караш да плащат...
да ги караш да се връщат.
Колкото повече играят, толкова повече губят.
В края на краищата ние получаваме всичко.
- Проклятие. Опитвам се да го направя истина. -
Приличащо на нея. -
Уцелих. -
Във Вегас всеки следи всекиго.
Шест. Добре, кой ще ми даде?
Откакто играчите се мъчат да надиграят казиното...
всички до един, това е добре.
дилърите следят играчите... - Шест.
- Залог на шест. ... разносвачите следят за дилърите.
Администраторите следят разносвачите...
салонните управители следят администраторите...
Началниците на смени следят салонните управители...
мениджерът на казиното следи началниците на смени...
А аз следя мениджъра на казиното...
а нечие неспящо око следи всички нас.
Плюс това, ние имаше дузина юнаци там горе...
много от тях бивши крупиета, които знаеха всички дяволии.
Опитвам се да го направя реалност. Приличащо на нея.
Да!
- Много мило. - Казвах ти, че днес ми върви.
Отлично. Отлично.
Да вървим. Това е за Джинджър. Хайде.
Дано спечеля сто за моите десет.
Сто за вашите десет. Благодаря ви.
Давай!
- O, извинявай. - Заровете...
Много ви благодаря. Много ви благодаря.
- Благодаря ви, сър. Признателна съм. - Ти си великолепна.
Мерси. Чао, Стив. Късмет, продължавай.
Тази стотачка е твоя, скъпа. Благодаря за отделеното време.
- Стига, бе. - Какво има?
Какво имаш предвид? Аз направих маса пари за теб, искам си дяла.
Какви пари? Видяхте как крадеш от мене.
Какви пари? Виж тези чипове.
- Аз искам половината. - Аз те следих цялата нощ.
- Искам си парите. - Твоята чанта е пълна с чипове.
- Нищо не съм крала от тебе. - Зарежи!
Зарежи? Да зарежа ли? Да! Да!
- Добре, ами сега? - Хайде!
- Плъзгайки се и измъквайки се. Променяйки се и скривайки се. -
Отдавна ми казаха. -
- Казаха ми, мила, че си се родила. -
Повече няма да съм глупак. -
Моя мила. -
Ти си единствена. -
Каква походка.
Аз се влюбих на мига.
Но във Вегас, за момиче като Джинджър, любовта струва пари.
Нещо в нея се промени. -
Не знам точно какво. -
Ще си надупря носа.
Не е важно как се старая. -
Не мога да го заставя да плаче. -
Житейската цел на Джинджър бяха парите. - Връщам се веднага.
- Чао, Джинджър. - Благодаря за заинтересоваността.
Тя беше кралицата на казиното.
Тя довеждаше големите риби...
и им помагаше в пръскането на пари.
- Привет. - Ей, Джинджър. Как я караш?
Чудесно, имам нещо за теб. Ще ме покриеш ли?
- Тебе също. Много ти благодаря. - Помисли за себе си.
- Имам вълшебни таблетки за тебе, Анди. - O-о, йе!
Кой не желаеше Джинджър? Тя беше най-добрата от всички, които познавах...
най-известната и най- уважаната измамница в града.
Умна измамница като нея можеше да държи човек бодър...
два или три дни преди да го изпрати вкъщи изтръскан...
при неговата женичка и банковите му експерти.
Ти така ме радваш. -
По-добре послушай, момиче. -
Ти ще минеш по улицата. -
Чувствам любовта. -
Някакви промени?
Oо, спечелих на няколко игри по обратния път.
Но това бяха глупости. Тя просто беше спечелила пари.
Това сърце от камък. -
- Как си днес? - Добре.
- А ти? - А, нормално.
Джинджър имаше тайна. - Вземи една.
- Благодаря. - Тя знаеше как да се отнася с хората.
И това беше всичко нужно във Вегас.
- Шест хиляди и осемстотин. - Мерси.
Град на рушветите. - Спокойна нощ.
Благодаря подобно.
Тя се грижеше за дилърите... - Хей, Мич.
...салонните управители, началниците на смени...
но, преди всичко, тя отделяше внимание на момчетата на паркинга...
момчетата, които можеха да ти намерят всичко и да се погрижат за всичко.
Джинджър се грижеше за тях...
защото те се грижеха за охраната...
...която пък се грижеше за ченгетата, които позволяваха да действа. - Днес ми трябва това.
- Няма проблем. - Ти си кукличка.
Работата на паркинга беше просто извор на пари...
те трябваше да плащат на хотелския мениджър само и само да попаднат на това място.
Но едно нещо аз така и не можах да разбера...
това как държеше всичко това под контрол ...
с изключение на нейния стар приятел, Лестър Даймънд.
- Джин, знаеш, че с мен работят други хора, те си имат партньори.
Искам да разбереш, че разчитам на тебе...
в тая работа, нали?
Ти всичко ще върнеш, и ще го поставиш на първо място, нали?
- Добре де. - Къде отиваш?
Къде си? Ти си тук. Къде си?
- Тук съм. - Не, не си тук.
Къде си? Къде си?
Аз съм винаги тук с теб.
- Ти си моята жена. - Знам.
Джинджър, която познавах, не би и погледнала такава отрепка.
- Късмет. - Мерси.
Той беше безделник, картаджия...
мошеник, издънка.
- Преследваше зъболекарите за няколко кинта. - Внимавай.
Вечно си имаше проблеми. Все се забъркваше в нещо.
Но по неясни причини тя не можеше да го зареже.
Мисля, че Джинджър просто го смяташе за неудачник.
Някой просто трябваше да се грижи за него.
Но за Ники не трябваше никой да се грижи.
Ако намерите вътре кинти, ще ги делнем с вас.
Искам да кажа, че той сам се грижеше превъзходно.
- Ето защо всяка значка... - Аз така внимателно всичко сложих.
...се стараеше така да се докопа до него. - Бих оценила малко уважение от вас.
- Виж ме, приятел, глася се да живея с нея. - Мили боже.
Воларе -
Даже след кратък отпуск, те го набараха на летището.
Значи, Франк Марино беше там да го посрещне, но и ченгената бяха там.
Този път те искаха да го заключат...
...за някаква кражба на диаманти в Антверп. - Ще подържиш ли това?
Те бяха готови да го обвинят в каквото и да е, без значение къде се е случило.
- Разкарай си нещата. И обикновено бяха прави.
- Чакай, чакай. Ето. - Защото на Ники му харесваше да бъде гангстер
И да го утрепеха, кой би разбрал. - Давай, така.
Виж това. Прекрасно!
Значи, това ме безпокоеше. Щото Ники трябваше да бъде изпратен във Вегас.
- Добре, няма повече. - Има още.
Още два стърчат тука. Знам, че има още.
- Нали ти казвам, изпаднали са! - Зарежи.
Не се спирай, може да имаш още в косата.
А това какво е? А, това какво е?
Няма повече. Благодаря, скъпа.
Не можех да чакам докато се добера до Вегас.
Но босовете не ме изпратиха там за развлечение.
Те ме изпратиха там, за да са сигурни, че никой няма да се бъзика с Ейс.
И никой не му се пречкаше.
- Здрасти. - Здрасти, как върви?
Здрасти, Сами.
- Виж това място! - Невероятно.
Добре дошли във Вегас.
- Добре, Сами. - Има ли нещо, а?
Джинджър.
Дявол го взел! Какво ще предприемеш?
Скъпа, ела тук.
Това са Дженифър и Ник, най-добрите ми приятели.
- Здрасти, Дженифър. - За мен е удоволствие.
Добре, Сами.
След обяда ние оставихме Дженифър и Джинджър сами...
а ние излязохме на разходка.
А след това, той ме утрепа с това.
Защо мислиш, че заминах?
Каква е причината? Имаш някакви проблеми ли?
- Не, разбира се, че не. - Значи, ще ми позволиш?
Разбира се, имаш разрешението ми. Искам само да ти кажа ...
че не е шега, не е.
Трябва да се държиш тихо.
Това не ти е вкъщи. Никакви трепаници, не обичам такива като нас.
А този шериф е истински каубой.
Дори и ченгетата не се страхуват да погребват хора в пустинята.
Не ми дреме. Не искам повече да се връщам у дома.
Писна ми от тая свинщина там.
Погледни това място. Създадено е от пари.
И знаеш ли кое е най-хубавото? Никой няма да разбере какво правим.
Няма кой да ни види. Всички обратно вкъщи.
Ник, трябва да ти кажа. Два пъти ме заключваха просто така.
Искам да съм внимателен.
Не се безпокой, нищо няма да направя.
Не се безпокой, спокойно.
Няма да те въвличам в нищо.
Ейс виждаше Вегас от една страна...
- Ще извикаш ли това момче и ще му кажеш ли, че съм тук? - Разбира се.
но аз го виждах другояче.
Аз го виждах недокоснат.
Имаше букмейкъри, сутеньори...
наркопласьори, които можех да раздрусам.
Че къде можеха да отидат?
Така че започнах да ги строявам.
И което беше най-хубавото, за първи път в живота си...
застанах на правилен път.
Да, той беше стъпил на правия път.
Не научно доказан, но иначе работещ.
Когато печелехме, той събираше;
когато губехме, той пращаше букмейкърите по дяволите.
Какво можеха да направят на силния Ники?
- Здрасти, как върви? - Как си?
- Това за мен ли е? - Това нещо?
О, Ники. Аз мислех, че заделяш нещо.
Не, не, просто събирам. Събирах.
- Сигурен ли си? - Абсолютно.
- Малко съм смутен. - Ти си малко смутен?
Може би ако ти завра мутрата през този прозорец...
ще престанеш да се смущаващ.
- Дай ми шибаните пари. - Прости, Ник.
Нямах предвид това.
Затова и ги приготвих. Ти мислеше, че аз заделям?
- Главата ми. - Поумняваш.
А сега Николас Санторо ще излезе и ще ни разкаже за първият американски президент.
Джордж Вашингтон е роден...
Но за сега всичко беше мило и спокойно.
Двамата с Джинджър представихме Ники и Дженифър на целия град...
като обикновени Ози и Хариет.
Чудесно, танцуваш великолепно.
Ейс въведе моя син, малкия Ники, в Младшата лига.
Както се оказа, един от треньорите...
излезе ченге от отдела за разследване.
Но това не беше важно, важното бяха децата.
Той щеше да разбере, че тук нещата не бяха така, както у дома.
Това именно беше това, каквото му говорех...
но той си беше такъв.
А Ники, бидейки си Ники, стана известен.
Особено в казиното, където въобще не работеше...
хората го разбраха.
Ето за това ме изпратиха шефовете тук.
Те искаха да ги застраховам срещу посегателства от други групи.
Като тези две надути тикви, например.
Искаха да ни оскубят с 200 бона...
- Да, наистина, така е. - Здрасти. Как си?
Как си? Какво правиш?
Тук съм.
- Ти си тук? - Да, тук съм с тези.
Чакаме Кармайн.
Да, търсиме Кармайн.
Беше тук. Взе куфар и тръгна.
- Тръгна? - Кармайн си тръгна?
Замина ли?
Няма го?
Излязъл е?
Мисля, че е излязъл на разходка по улицата...
или някъде другаде.
Добре, слушай, успех със заведението.
- A, благодаря, Еди. - Да, много успехи.
- Да, и на вас успехи. - Ей, те забравиха да подпишат хартиите.
Да, повече няма да им трябват.
Момчетата от другите групи си тръгваха с предупреждение.
Всички останали, внимавайте.
Като тези дървеняци...
които никога не бяха чували за Ники или босовете.
Щото тия овце само създават проблеми.
Даже когато ги хващаме, те отново пълзят обратно...
с бради, перуки и изкуствени носове.
Можеш да откриеш тези задници по стила на играта им.
Като този, той поставя лилавите чипове...
по 500 всеки път, има само един малък проблем...
той винаги познава.
Ако не беше толкова лаком, не би се набил в очи.
В в края на краищата, всички са лакоми.
Имам чувство за бъдещето -
- И то не е така хубаво, знам това -
Видях че крупието е слабо, но не беше замесен.
Не си пазеше ръката.
И повдигаше картите твърде високо.
Стана ясно, че този юнак вижда картите на крупието...
и подава сигнал на своя приятел на масата.
И това беше всичко, което е нужно на измамниците.
Те гастролират от казино на казино, търсейки слаби крупиета...
като лъвоте, търсещи слаба антилопа.
Оператор, тук е г-н Р.
Изпратете Армстронг и Петкан до втора маса.
BJ 19, втора маса, брадата.
Оператор, трябва ми г-н Щастие. Бързо!
Честит рожден ден -
Честит рожден ден, скъпи Джеф -
Честит рожден ден на теб -
Прилоша му!
Извикайте лекар. Сърдечни проблеми.
Всичко е наред. Моля, освободете малко място.
Те никога не разбират какво ги е ударило.
А след това като разберат...
че това е бил удар от електрошокова палка...
те пожелават да е бил сърдечен пристъп.
Изхвърляйки този юнак и скапаните му приятели...
те ще забравят това място за години напред.
- Този има предавател. - Ей, ей, какво правите?
Ето го. Това е.
- Собствено правораздаване. - O, господи!
Не, не, не!
Исках всички да знаят...
че всичко тук се е променило.
Ние трябваше да дадем урок на тези издънки...
че купонът свърши.
Просто ми е любопитно. Видях как смота тия жетони...
с дясната си ръка.
- Можеш ли да го направиш с двете ръце? - Не.
- Не можеш да го правиш? - Не, сър.
Можеш ли да го направиш с лявата ръка?
Е, не съм опитвал никога.
- Сега имаш възможност. - Добре.
Сега ще ти се наложи да се научиш да го правиш с лявата ръка.
- Това е 100, 110, мисля. - Да, така е.
Добре.
Здрасти. Това са доста пари, за да ги броиш на видно.
Защо да не взема...
да те проверя в офиса?
На четири очи. И между другото...
донесете ни бутилка хубаво шампанско с лед.
- Разбира се. - Наистина специално.
- Между впрочем, аз съм Били Шербърт, мениджъра на казиното. - Привет.
- Веселиш ли се? - Да.
По-добре да броиш парите на по-спокойно място.
Имам полет за Кливлънд. Мога ли да си получа печалбата?
Виж какво направиха с ръката ми.
Добре, предлагам ти следния избор:
Или взимаш парите си и получаваш чук по ръката или изчезваш без тях.
- Какво искаш? - Искам да си ходя.
И не забравяй да разкажеш на приятелчетата си какво ще им се случи, ако се опитат.
- Извинявай, направих ужасна грешка. - Адски си прав, направи ужасна грешка.
Щото ако се върнете обратно, ще ви потрошим всичките...
ще ви строшим главите, и повече няма да излезете оттук.
Виждаш ли този трион? Ползваме го. Разбра ли?
- Изчезвай. - Благодаря.
Изхвърлете го на улицата и кажете на ченгетата, че го е ударила кола.
Ето така, всичко си заставаше на мястото.
Отървахме се от мошениците...
пътят вървеше нагоре, боговете бяха щастливи.
И аз реших да си подредя живота.
Като човек, обичащ сигурните неща...
Реших да помисля за оставащия ми живот.
Нямаше да станем по-млади.
Не мислиш ли, че дойде времето?
Не се ли умори от цялата тая свинщина?
Какво, отиваш се да ми пречиш ли?
Предлагам ти нещо по-добро.
Искам да се оженя за теб.
Ще се омъжиш ли за мене?
Сериозно.
Искам да се устроя. Искам семейство.
Не си избрал подходящата, Сам.
Знам, че ще бъда добър баща, а ти ще бъдеш добра майка.
Не ме познаваш.
Ти ме познаваш от 2-3 месеца.
Аз съм на 43. Не искам да чакам.
Достатъчно добре те знам, за да разбера, че наистина те обичам.
И не се сещам за друга около мен.
И аз не искам повече да чакам.
Ти знаеш ли много щастливи двойки, Сам?
Защото аз не знам.
Да, знам го това.
Не си ми безразличен.
Но аз нямам такива чувства към теб.
Извинявай. Не съм влюбена в тебе.
- Добре, добре. - Разбра ли?
Сам, съжалявам.
Не ...
Мога да го предизвикам.
Ако има взаимно уважение, може да се появи.
Аз съм реалист. Мога да го приема.
А какво е това любовта?
Взаимно уважение. Преданост.
Грижа на един за другиго.
И ако можем да създадем някаква основа...
основана на взаимно уважение...
ще разбера, че не съм ти съвсем безразличен...
ще мога да живея с това.
Ако не се получи, ако ...
тогава какво ще стане с мене?
Знам, че работата ми върви добре и ще върви още по-добре.
А ако се случи така...
че нещата между нас не тръгнат...
уверявам те, че ще бъдеш осигурена до края на живота си.
Ако имаме деца, особено ...
аз ще се погрижа да тебе по-добре, отколкото можеш да си представиш.
Какви ги говориш?
Прости ти казвам, че ще бъдеш осигурена ...
до края на дните си, това мога да ти го гарантирам.
Искаш ли да опитаме?
Когато се ожених за Джинджър, знаех всичките й работи.
Но не се интересувах. Аз съм Сам Ротстийн, си казах.
Мога да я променя към добро.
Това беше типично за Ейс.
Той покани най-влиятелните хора в града и знаеше, че ще дойдат.
Защото знаеше, че всички те искат по нещо от него.
С Ейс никой не общуваше просто така, дори Джинджър.
С нея той все едно покри залозите си.
Сдобиха се с бебе още преди да се оженят.
Той даже застави нас с Джени да наглеждаме Ейми за няколко дни...
докато бяха на меден месец.
Но не бях против, обичахме детето.
Чувстваш ли погледа ми?
Можеш ли да усетиш погледа ми в сърцето ти?
Чувстваш ли ме с душата си?
Усещаш ли ме в себе си?
В сърцето ти?
Не ме карай да идвам тука.
Отговори ми.
Обичам те.
Но, скъпа, нали знаеш, че и аз те обичам?
- Не, Лестър. - Знаеш ли това?
Това е най-доброто, което мога да направя през живота си..
Именно. Всичко ще е наред.
Обещаваш?
Искам да си най-щастливата на света.
Наистина ли?
Да, наистина. Това е най-доброто, което мога да направя.
Без майтап.
Имаш отлична защита.
Сладурче, ти попадна във Вегас.
Хайде де. Всичко е наред.
Винаги ще те чакам.
Никъде няма да ходя.
Гледам те.
Гледам те все едно, че те виждам за първи път.
Чувствам как бие сърцето ми.
Виждам те 14-годишна.
Виждам първите секунди на нашата среща.
Виждам те като дългоного малко еленче...
с тъпа шина на зъбите.
- Добре де. - Всеки път виждам тебе, именно тебе.
Ще си поговорим после.
Чао.
Добре ли си?
Да.
Защо плачеш?
Не плача.
Може би много пиеш.
Няма нищо, просто ...
Трябва да разбереш.
С Лестър съм от дете.
Просто исках да се сбогувам.
Просто ... Не ...
Мисля, че имах право да го направя.
Да?
Добре.
Но тази част от живота ти свърши.
- Наистина? - Да.
Сега си с мен.
- Да. - Нали?
Аха.
- Сигурна ли си? - Да.
Да.
-Да вървим. Трябва да се връщане. - Добре.
O!
Много хубаво.
Чудесно.
Това са нещата ми. O, боже.
Ти си ми докарал нещата!
Не мога ...
Пробвай, твое е.
Шегуваш се.
O, боже. Какво е това?
Чинчила.
O, толкова е меко.
Хубаво, нали?
Никой не се отнасял така с мене.
Oу!
O, боже!
Мислиш ли, че...
ще е прекалено ако сложа всичко това за един ден?
Прави каквото искаш.
Да спазвам ли обещанията си или да?
Прекрасно. Скъпоценностите също не са лоши.
Не трябва да ги държим вкъщи. По-добре да ги оставим в банка.
Хайде де. Може ли поне това да задържа вкъщи?
Слушай внимателно.
- Това, което ще ти кажа, е много важно. - Добре.
Всички тия боклуци нищо не значат.
Парите не струват нищо без доверие.
Искам да ти доверя живота си.
В над 1 милион в брой и скъпоценности...
сложени в банка във Вегас, на името на Джинджър, тя беше сигурна и щастлива.
Тя обичаше тия глупости.
Но човек, с работа като моята, трябваше да хвърля пари наляво и надясно.
Корумпираните ченгета и изнудвачи не приемат чекове.
Имате ли нужда от помощ, г-н Колинс?
Така аз сложих 2 000 000$ в банка в Лос Анжелис ...
на името на г-н и г-жа Колинс.
Тези пари бяха за подкупи и откупи.
Ако ме опандизеха или ме отвлечаха...
когато пари ще ми трябват повече от всякога...
дадох на Джинджър единствения ключ, за да може да ме спаси.
- Ще те заведа там - - Моля се, моля се -
Моля се за милост -
Ще те заведа там - Милост, милост -
Ще те заведа там -
Това е карта с подпис.
Както подпише тези документи, тя ще бъде единствения човек...
имащ пълен достъп до сейфа, никой друг, дори и аз?
Точно така. Нали така искахте.
Сам, може ли да те попитам нещо?
Наистина трябва много да вярваш на жена си.
Да, наистина. Защо?
Хубаво е. Но е доста необичайно.
Да ти кажа честно, болшинството от клиентите ми не го правят.
Нека те заведа - Ще те заведа там -
Там няма засмяни лица - Ще те заведа там -
Никога няма да узнаеш щастието -
С Джинджър и парите в банката се чувствах сигурен.
И за сигурност пак смених името на длъжността си...
и станах "Директор по продоволствието".
За да не ме гонят за лиценз.
Искам да кажа, че Вегас беше като сън за мен.
Проблемът беше, че Ники сънуваше свой собствен Вегас.
Събирах пари от улицата три пъти седмично.
- Не ни заставяй да те търсим. - Късмет на дилърите.
Няма да ви се наложи да ме търсите.
Признателен съм. Благодаря, Ники.
Те бяха деградирали играчи, кокаинови отрепки.
За нула време половината от дилърите в "Танжирс" попадна в джоба ми.
След това започнах да изтръсквам големите играчи на покер.
Ейс: Това беше съвсем очевидно.
Всичките постановки на Ники бяха доволно тъпи. - Влизам с 500.
Даваха си знаци един на друг .
Какво ревеш с тия два хляба под мишница?
Ники си мислеше, че никой не го следи. Но грешеше.
Нямах нужда от неговите агенти в заведението си.
- Четири аса. - Не мога да повярвам.
Ако не ми тръгнеше на лошо, значи въобще нямаше да тръгне.
Молех се на Бога дано Ники и неговата банда просто да изчезнат.
Какво трябваше да направя? Да се върна у дома и да започна война ли?
За Ники нямаше проблем. но аз не можех да го направя.
Внимавай. Навсякъде има mшпиони.
Тогава съм щастливец. Или не може да ми върви?
Върви ти цяла седмица. Искат да те сгащят.
Ейс твърде много се занимаваше с проклетото казино ...
той забрави какво трябваше да правим на първо място.
Милион пъти исках да изкрещя в ухото му...
"ТОВА Е ЛАС ВЕГАС!"
Дошли сме да грабим ...
бре, тъпо копеле.
Плюя на това, с кого може да е свързан.
Кажи му да разкара смръдливите си крака от масата.
За какво се мисли, за центъра на света ли?
Сър, бихте ли си свалили краката от масата?
Да, защо не. Имах кофти нощ.
Шибаният задник не пожела.
Извикай охраната.
- Как си? - Добре, а ти?
Ще ми направиш ли услуга? Свали си краката от масата и си обуй обувките.
Майната ти!
Искам да го изкарате без обяснения ...
и му използвай главата да му отвориш вратата.
Сър, налага се да си ходите. Желаете ли да дойдете с нас?
Глупости. Никъде няма да ходя с вас.
- Изчезвай от тука. - Майната ти!
Ти знаеш ли с кого се ебаваш?
Май забрави! Знаеш ли с кого се ебаваш?
Пусни ме!
- Давай! - Твоите ще ме пречукат!
А след час ми позвъниха.
Ейс, какво става там? Ти знаеше ли, че този бе с мен?
Не, не знаех. Знаеш ли какво е направил?
Аз пристъпих към него вежливо, а той ме прати по дяволите.
- После ми каза да го духам. - Какво?
- Изхвърлих тоя духльо навън. - Ей, ела тука.
Ти си му казал да го духа? Да се шиба?
- Така ли направи? Да се шиба?
Ела тук. Ела тук.
Ще отидеш там. Ще се извиниш.
Радвай се, че си жив.
Ако още веднъж го направиш, ще ти смажа главата...
така че няма да можеш да си сложиш никъде каубойската шапка.
Скапан селяндур. Сами, чуй.
Тоя и понятие си нямаше, с кого е разговарял.
Той не знае, че сме близки приятели.
Той вече яко се извинява.
Но ако ми направиш услуга и го пуснеш ...
кълна се, че повече никога няма да говори така.
Ако го направи пак, край с него.
Не ми пука какво става, но вече няма да се появи тук.
Много съжалявам, наистина.
Добре ли, Ейс? Благодаря, приятел.
Свалили си обувките? Сложили си краката на масата?
Ти смрадливо конско лайно!
Ако продължаваш да се бъзикаш, ще те закопая в пустинята.
- Отивай и се извинявай! - Ники, извинявай.
- Ти си ми толкова скъпа Да, шери -
Знаете ли, Ейс можеше и да е много чувствителен.
Особено когато стана известен в града.
Примерно когато нае Джонатан и Давид с техните тигри от "Палас" ...
построявайки за тях нова сцена и подарявайки им "Ролс - Ройс".
Право да ви кажа, той знаеше как да привлича тълпата.
Той знаеше всичките проклети хватки.
До домъкна цялото шоу "Фаталната жена" от Париж,
но забрави колко мързеливи могат да бъдат европейските танцьори зад граница.
Той трябваше да ги претегля веднъж седмично за да се увери, че няма да се пръснат като балони
Тя е все още 4 кг над нормата.
- Каква е причината за това? - Г-н Ротстийн, сър.
Никога не ми викай "сър". Защо тежи 4 кила отгоре?
Опитвах се да създавам респект.
Г-н Ротстийн е достатъчно добър с вас.
Е, понякога се случва, че твърде много ги натискам ...
Искам само отговори от тебе. Искам конкретен отговор.
Мисля, че е изплашена. Ако не отслабне, мога да я уволня.
Точно така, ще я уволниш. Изпратете я обратно в Париж ...
- Това е наша политика ... - Спрете всичко!
- Тази жена е институция. - Това е проблема. Нея я мързи.
Хей, искам да дам шанс на това момче.
Искам да кажа, че прави очевидното.
Това е единствения град в страната, където букмейкърите са легални.
Така че защо да се възползвам от тази аванта, нали така?
Той събра букмейкърите от улицата...
и ги постави вътре в казиното.
До няколко години след това...
всяко казино започна да се стреми да му подражава.
Между моите нововъведения...
Виж как напъхват котка в пандиза -
и увлечението на Ники в собствената си работа...
- Параходите идват, изплискват ни и заминават -
Скоро имах най-ефективния бизнес.
- Луната грее върху моите приятели там долу -
Бъди внимателен. Много си се набил в очи.
Защо? Някой се оплаква ли?
Дочух разговори на охраната.
Шерифът търси повод да те вкара в "Черната книга".
Тая "Черна книга" е пълна простотия.
В нея има само две имена от цялата страна...
и едното от тях е все още на Ал Капоне.
Ако обаче те вкарат ще си имаш големи разправии.
Няма да можеш да влизаш в казиното.
Опитвам се да те опазя, това е.
Просто ти казвам. Да не кажеш после, че не съм те предупредил.
Добре.
Г-жа Ротстийн, точно пред нас. Колко мило.
Благодаря ви.
За своята тежка работи и преданост...
за свежата кръв, която той вля в Лас Вегас...
Сам стана независим член...
на игралното общество.
Като глава на "Танжирс Гейминг Корпорейшън" ...
е удоволствие да поканя Сам Ротстийн ...
в лас-вегаския "Кънтри клуб".
А у дома биха ме опандизили за това, което правех тук.
Но тука, тука дори ме награждават.
С огромно удоволствие приемам този сертификат за признание...
тези пожертвования за развитието на Лас Вегас.
Поздравления, скъпа.
Сам се издигна високо както никой преди това.
Но най-голямото ми удоволствие беше за гледам как жена ми Джинджър общува с гостите.
Всички я обичаха. Как можеше да не я обичаш?
Тя е най-очарователната жена, която някога съм виждал.
Хората обичаха да са до нея.
Трябва да доведеш Ейми на рождения ден на Саша.
Бихме искали да ви видим там.
- Да, добре. - Чудесно.
Караше всеки да се чувства добре.
Това е Стела пред мен -
Поздравления, Сам.
Благодаря.
- Здравейте, г-жо Ротстийн. Как сте? - Здрасти.
Тя беше една от най-зашеметяващите жени, които бях виждал.
Вие сте щастливец, г-н Ротстийн.
Благодаря. Благодаря за комплимента.
Той беше галеното дете на казиното.
Милото дете. Умного дете.
Ама че скапано дете! На другия ден го уволних.
Джинджър правеше впечатление на хората. Даже мисля, че ги въодушевяваше.
Искаш ли да видиш това? Aаа!
Тати ми подари тези бижута, защото много ме обича.
- Но колкото и да я обичаха ... - O, приказно!
те не знаеха какво точно я движеше.
Виж това. Виж това. Тати ми подари ...
И с щастливата Джинджър до мен, аз можех да се концентрирам върху това, което знаех най-добре
Свободните автомати ще са ей там.
Какво правят тук? Не можеш да ги забележиш.
- Добре, аз ще ... - Как върви натрупването на големите джакпотове?
- Амии ... - Тези са най-добрите автомати. Те поемат цялото натоварване.
- Не ме интересуват причините. - Да, добре.
- Работата става отпред. Сложете ги отпред. - Добре, ще го направя.
Слушай ме внимателно. Има три начина на действие тук:
правилен, неправилен и моя собствен.
- Разбра ли? - Напълно разбрах. Веднага ще направя всичко.
- И благодаря. - Не ми благодари. Просто го направи.
Ти си мениджъра на залата с автоматите. Можех и да не ти кажа.
Прав сте, г-н Ротстийн. Съжалявам.
Свършиха моите 18-часови работни дни.
Джинджър беше единствената, която се наслаждаваше на Вегас.
Елате с мен, моля. Ще ви предложа най-добрата маса.
Какво му каза на тоя скапан козел?
Казах му, че съм г-жа Ротстийн.
Можеше и да имаш нещо друго предвид.
Но, не след дълго...
преди да почна да се страхувам каквото трябваше да се случи, се случи.
Ники го гонеха от всяко казино в града.
И от тогава, не трябваше да ме виждат с него във Вегас и околията.
Какво означава това, мамка му?
"Той ще бъде изхвърлен от всяко казино в Лас Вегас.
И казиното ще бъде глобено не по-малко от 100 000$ ...
всеки път, когато се появи там. "
- Вярваш ли на тая простотия? - Да, вярвам. Изхвърлиха те.
"Заради лоша и ненадеждна репутация ... "
Шибаняци!
Може ли да се заобиколи някакси?
Не, няма начин.
Да го кажем иначе, НЕ ТРЯБВА ...
Ами ако искам да отида на ресторант, който по случайност се намира в казино ...
за да си взема един от любимите си сандвичи?
Забрави. Не можеш да стъпиш дори на паркинга.
Наистина е сериозно.
С други думи, аз съм прекаран?
Грубо казано - ДА.
Просто не му влизаше в главата какво е "Черната книга" и какво означаваше тя.
Да няма възможност за достъп до казино-това е едно на ръка...
но бидейки в тая книга, ти набиваш името си в главата на всяко ченге или агент на ФБР.
Записан си наравно с Ал Капоне. Но на Ники не му пукаше.
Ще измисля нещо. Няма да се отърват от мене.
Оставам тука.
Да го духат. Майната им.
И така, след като ме вкараха в тая свинщина...
започнах да се занимавам с неща, за които никой преди и не се замисляше.
За да се следи всичко, доведох малкия си брат Доминик, и още няколко юнаци ...
и започнах да изтръсквам големите играчи, шефовете на казина...
букмейкърите ... всички в града.
Получи се добър отбор, направо ви казвам.
При мен беше Сал Фуско, известен квартирен обирджия.
Джак Харди. Работеше в охранителна фирма, преди да го вкарат за 6 г.
И накрая-Бърни Блу. Този заобикаляше за мене всяка аларма.
Беше като в добрите стари времена.
Открих собствен бижутерски магазин, "Златна треска".
Понякога се опитвах да го обера, просто за майтап.
Но не ми харесваше как ме гледат хората при обира ...
затова им сменях физиономиите.
- Защо се бавите толкова? - Тоя е отрепка!
- Получи се. - Научете се да го отваряте и няма да ви се налага да го измъквате.
Някои от тия камъни имат много петна.
Кажи на Пепе, че ако ни подмени камъните, по- добре да хваща камила и да тръгва към Нигерия.
Да?
- Те са в "Пентхаус". - Сами ли са?
- Така казват. - И сега ги няма?
- Да. Не се безпокой. - Добре. Благодаря.
Той имаше информатори по целия град.
- Но ти трябва да побързаш. - Добре де.
- Паркингджии. - Те сега всичко проверяват.
Добре, ще му предам.
- Мениджърите на залите. - Стая 1230 в "Сироко".
- 1230. Правилно. - Секретарки.
- Новички монети. - Новички? Добре.
И те получаваха част от пая.
Приближава кола.
Те бяха много внимателни.
Те винаги заобикаляха алармите, иначе ...
ако ли не, те пробиваха дупки в стената с боен чук.
Ники грабеше каквото можеше.
Никой не очакваше появата на човек като него.
За Ники Лас Вегас беше като Дивия Запад.
Току-що получих партида диаманти от Израел.
Че какво очакваха тия от мене?! Трябваше да преживявам, нали?
Тия диаманти имат пукнатини.
- Няма пукнатини. - Аз работя това 25 години.
По-добре си почисти лупата, защото няма пукнатини.
От където и да намирахме стока...
обикновено я изпращахме в Палм Спрингс или Аризона, Лос Анжелис.
Имах две азиатски чернилки. Нали знаете, араби.
Какво се гласите тук, събрание ли си правите?
Знам му езика.
40 000$. За всичко.
20 000$. Това е последно.
Той случайно говори английски. Да си поговорим на турски. 25 000$.
На практика превърнах спалнята си в банково хранилище.
където държах всички тези неща.
Можех да ги оставя и в "Златна треска"...
ако тук се изтърсеха ченгета...
или ако бандата ми се правеше на интересна.
Имах единствения ключ. Майната й на Дженифър.
Тя обикновено заспиваше на дивана, гледайки телевизор.
Всичко беше мое. У дома не изпращах нищо от това.
Всъщност, и не можех, защото не бях задължен да го правя.
Босовете правеха толкова много пари с казиното...
че те не искаха никой, който да им създава проблеми.
Разделили с всичките момчета?
- Погрижих се за всичко. - Да?
Така беше, тъй като нямаше в града организирани банди, преди да дойда.
Но колко пари можех да скрия в своя килер?
Трябва да разберете, и съм сигурен, че го разбирате...
че в предприятие като това...
трябва да сте готови за известни загуби.
Затова аз вложих част от парите в законни сделки с Чарли Кларк, банкера на Ейс.
Ще се опитате да ги увеличите, нали, г-н Кларк?
- Да. - Давам ви 50 000$ в брой.
След това вложих друга част в законен бизнес, в моя ресторант.
- Това последно ли е? - Да.
Взех по-малкия си брат, Доминик, да ми помага.
Нещастници.
- Дръжте, момчета. - Добре.
- Много благодаря. - Да. Наслаждавайте се. Приятно прекарване.
Да се задавиш, скапаняк.
- Здрасти, Дом. - Как е?
Да, Ники обичаше ресторантите. Беше истински любител на ресторантите.
И след години, той винаги правеше пари от тях.
Във Вегас държеше "Наклонената кула". Беше много популярно място.
Посещаваха го политици, танцьорки, кинозвезди.
Това шоу във "Фламинго" ставаше все по-добро.
Между другото, Сами каза ако ви остане време, да му се обадите.
- Куриер ли те направи, а? - Всичко ставам за него.
- Той е така с всички. Добър апетит. - Благодаря.
Но трябва да ви кажа, че любимото нещо на Ники, бяха танцьорките, естествено.
За тях Ники беше като кинозвезда.
- Не ме ли забеляза? - Ей, това е Шели.
- Здрасти, Шели. Как си? - Здрасти.
- А това е Стейси. - Стейси.
- Това е Ники. Искате да вечеряте? - С удоволствие.
Да видим какво има в кухнята. Извинете за секунда.
Да вървим, ще ти покажа. Всеки ден ми доставят със самолет.
Карат ми хляб от дома. Карат ми риба от Калифорния.
Винаги мога да кажа, че имаме отлична кухня, че имаме от пиле мляко.
Това е тайната. Виж, това телешко е съвсем бяло.
А при всички други е розово. Давай нататък, скъпа.
Това розово месо можеш два дни да го начукваш.
Обаче няма да стане крехко. Разбираш ли?
Тук съм без пари. Изхвърлиха ме на улицата.
Две момчета, длъжен съм им. Затова им дадох пари.
- Ето какво направих. - Да?
- Да. - И се наричаш мъж?
Ти, лъжливо нищожество, тъп деградирал комарджия?
Ти знаеш ли какво си? Две малки деца в къщи.
Дадох ти пари да си платиш скапания наем...
да им купим храна и да ги сгрееш.
Жена ти се е обадила на Франки и му е казала, че нещо си улетял.
Не проигра ли парите?
- Не? Не си ли? - Не съм ...
Не се бъзикай с мен, Ал! Не се ебавай с мен.
Искаш да ме излъжеш и на ме направиш на глупак? Проигра ли ги?
Кажи ми, че проигра парите...
Ще ти дам още, за да направиш всичко докрай!
Проигра ли ги, а?
Шибан дегенерат.
Деца в къщи.
Ето. Изчезвай от тука.
- Благодаря, Ник. - Да, благодаря.
Само да те хвана още веднъж. Ще те оставя там, където те намерих.
Колко от тези ще изядеш?
- Две. - Две?
Но около 6,30 ч. сутринта, когато свършеше работа ...
без значение къде и какво е правил...
той винаги се прибираше вкъщи да направи закуска на сина си, малкия Ники.
Знам, че ти хареса. Малко масло, а?
- Малко. Знаеш ли защо, а? - Да.
- Защо? - Щото ти пречи на сърцето.
Какво умно дете си. Добре, яж.
Веднъж на две седмици, изпращах Марино...
при шефовете с част от спечеленото.
Не достатъчно, но откъде можеха да знаят?
Те бяха на 1500 мили, а аз не знам някой, който да вижда толкова надалече.
Тяхната явка беше в гараж за камиони...
където Ремо и приятелите му събираха и брояха милионите.
- Ремо. - Здрасти, Франки.
Ченгетата знаеха, но се правеха на разсеяни.
Ники изпраща най-топли поздрави.
Знаех как да държа шефовете щастливи.
Когато ми възложеха някаква дребна работа...
вършех я за "6".
Като например с Тони Догс, който се считаше за новата заплаха в града ...
нахлу в един от баровете на Ремо.
Тоя оръфляк уби двама от хората на Ремо ...
и една бедна сервитьорка, която просто си вършеше работата.
Просто го взех него за пример.
Франки, искам имената на всички хора, които движат с него.
И не ми пука какво ще правиш, за да ги намериш, ясно?
- Ще се погрижа за това, Ремо. - И ги премахни.
За да съм честен с вас, аз се възхищавах от него.
Беше един от най-твърдите ирландци, които знаех.
Този кучи син беше жилав.
За два дни и две нощи му изкарахме и майчиното мляко.
Дори му забихме ледено острие в топките.
- По-добре ми дай име, или ще му дам твоето, Франк. - Много ти благодаря.
- Но той нищо не каза. - Знам, че не ти се става предател.
Накрая трябваше да му сложа шибаната глава в менгеме.
Догс, Догс, чуваш ли ме, Догс?
Чуй ме, Антъни. Сложих ти главата в менгеме.
Ще ти размажа скапаната глава като грейпфрут, ако не ми дадеш име.
Не ме карай да го правя. Моля те, хайде!
Не ме карай да ставам лош. Хайде.
Майната ти!
Скапаняк. Ще повярваш ли? Две шибани денонощия.
Майната ти. Майната ми ли? Ах ти изрод!
Майната ми? На мен ли го казваш?
Ах ти скапаняк! А?
- О, боже! - Дай ми скапаното име!
Чарли М.
- Чарли М.? - Чарли М.
Ти остана без око ...
само за да защитиш това лайно Чарли М.?
Ама че тъпо копеле!
Убий ме, изрод! Убий ме!
Скапаняк!
Франки, направи му тази услуга.
И тогава се разнесе слух...
че се е появил истински гангстер.
Ники беше новият бос на Лас Вегас.
Чарли М.
Четири завъртания, седмица, три джакпота по 15 000$.
Имаш ли представа колко ни струва това?
Милиони, а може би и повече.
Три скапани джакпота за 20 минути! Защо не ми каза?
Стана толкова бързо. Трима спечелиха. Нямах никаква възможност.
- Не позна ли веднага мошениците? - Нямаше начин да го разбера.
Да-да, можеше. Спечелиха!
Това е казино. Хората печелят понякога.
Уорд, ти ме вбесяваш. Оскърбяваш ми ума.
Знаеш, че трябва някой да отвори автомата и да пренастрои скапаните му барабани.
Вероятността да се спечели на него е 1: 1,5 млн..
А три пъти подред - това е едно на милиарди!
Какво ти става, бе?
Не се ли усети още на втория път?
Много сте доверчиви.
Слушай, скапан дръвник. Наблюдавахте от момента, когато попадна тук.
- Изчезвай оттука. - Уволнявате ли ме?
Да, уволнявам те. Не, не те уволнявам ...
- Може и да съжалявате. - Ще съжалявам, ако те оставя.
Така не се отнася с хората.
Ако не разбираш, ти си просто един шибан тъпак.
Ако не си знаел, то сега разбра.
Във всеки случай, излиташ. Изчезвай. Хайде. Да вървим.
Тоя ни създава проблеми от самото начало.
Не можеш да го уволниш. Неговият шурей е щатски съдия.
Е, и. Всеки сега с каубойски ботуши е или щатски съдия, или негов скапан родственик.
Това е неговия щат. Чичо му пък е върховен съдия.
Братовчед му пък управлява съдебната комисия.
Ти работиш с пари, ти си на върха.
Ти не си долу. Не виждаш какво става там.
Имам хиляди играчи. Имам 500 дилъра.
Те искат пладнешки да ме оберат 24 часа в денонощието.
Трябва да им напомня, че следя постоянно за това.
Няма дори едно нещо, което да не мога да засека.
- Погледни се. Виж това. - А?
Само виж. Няма нищо.
Виж колко боровинки имаш в сладкиша си.
За какво говориш точно?
Ако не го направиш сам, няма кой да го свърши.
- Къде отиваш? - Колко дълго може това да продължи -
От сега нататък искам да слагаш еднакво количество боровинки във всеки сладкиш.
Равно количество боровинки във всеки сладкиш.
Знаете ли колко време ще ми отнеме?
Не ме интересува това. Слагай еднакво количество във всеки.
Чакай малко. Какво момиче.
Олеле, виж. Искаш ли при мама?
Добре, миличка.
Трябва да поговоря с тебе. Трябват ми малко пари.
- Какво ти трябва? - Да я взема?
Трябват ми доста. Повече от обикновеното.
Защо не изтеглиш от сметката си?
Бих го направила, Сам, но нали разбираш ...
Трябват ми повече, отколкото имам. Трябват ми 25 000$.
25 000$? За тебе?
- Да. - За какво са ти толкова много?
Какво значение има? Просто ми трябват.
Трябва да те попитам. Това са доста пари.
Не искаш пакет с пуканки.
Не трябва да се вълнуваш.
Добре? Не трябва да се разправяме.
За мен е важно. Просто искам нещо да знам.
Кой се разправя? Просто ми кажи за какво са ти.
Защо не ми кажеш за какво са ти, а?
Знаеш ли какво? Искам да ми кажеш.
Жена ми идва и ме моли за 25 000$. Какво искаш, палто ли?
- Не. - Ако искаш палто, имаш го.
Работата не е в парите. Защо ги искаш? Или вече не мога да питам?
Сам, била съм независима през целия си живот. Никога никой не ме е питал за нищо.
- А ти сега ме караш да те моля. - За какво говориш?
Притесняваш ме. Защо ме караш да се чувствам така?
Ами молиш ме за 25 000$. Не те притеснявам.
Искам просто да ти вярвам.
Разбираш ли, това е въпрос на доверие.
Трябва да знам, че мога да се доверя на жена си.
Разбираш ли?
Мога ли да ти вярвам?
Мога ли да ти вярвам? Отговори ми! Мога ли да ти вярвам?
Да, можеш.
Добре. Тогава кажи ми за какво са ти тия пари.
Ще ти се наложи -
Да дадеш малко
Да вземеш малко -
И позволи на бедното сърце -
да се разбие малко -
Да, излиза от банката.
Добре, ще я проследя.
Какво е това?
Познавам този поглед. Какво означава този поглед?
Означава, че си донесла парите.
Ще ти се наложи -
Да дадеш малко - Да, сега вървиш нагоре -
Взимаш малко -
Какво правиш, Лес? Ти си Лестър, нали?
Аз съм Сам.
Доколкото си спомням, не беше ли картаджийската акула...
мошеника в голфа, сводника в Бевърли Хилс?
Ако бъркам, поправи ме.
Щото не знам да си обирджия..
Но ако си, знаеш ли какво?
Ето, вземи и тия.
Давай, вземай ги. Щото вече взе нейните.
Тя ми е съпруга. Погледни ме.
Това го знаеше, нали? Знаеше, че ми е съпруга?
- Ей, гледай ме. - Да, знаех го.
Знаеше го, да?
Но ако още веднъж дойдеш, само още веднъж...
да й вземеш парите, ела с пистолет.
Тогава ще имаш някакъв шанс.
Бъди мъж. А не шибан сводник.
А сега искаш ли да ми направиш услуга? Чупката.
Искам да остана насаме с жена си.. Ставай и изчезвай.
- И ако искаш да си свободен - - Вземи малко -
- Защо чувстваш, че ти е толкова хубаво... -
толкова хубаво, както на никой друг.
- Шибан лайнар. - Ама че лайнар.
- Ама че история - - Е, мила, мисля, че е най-добре...
- Това е славата на любовта - - да се разделим.
Помниш ли когато му се обади, за да се сбогуваш с него?
Не ти каза: "Не се омъжвай. Веднага идвам. "
- Не ти го каза, нали? - Не, не ми каза.
Не? А вместо това какво ти каза?
"За.. и го. Вземи каквото има." Ела тука.
Ела тук. Искам да ти покажа нещо.
Това е историята. Второто писмо дойде веднага, след като всичко започна.
Не! Не! Не!
Не! Накарай ги да спрат!
Не! Не!
Той не е виновен! Аз съм виновна!
Не!
Лестър: Ела го направи самичък, бе скапан духльо!
Той доведе момчета от хотела, за да го пребият.
Не искаше сам да го прави.
О, не, не искаше да си цапа ръцете.
И защо трябваше да го прави, а?
Кажи ми.
- Знам, че не е било много весело ... - Стига бе.
Трябва да разбереш. Той не знаеше, дали този не те рекетира ...
Не, не. Казах му с него още преди да се оженим.
- Това не е изненада. - О, казала си му? Това не го знаех.
Той просто ми е приятел и исках да му помогна. И какво?
Знаеш ли, когато ви видях първия път заедно...
не съм го виждам никога по-щастлив.
Знам, че е скапан луд евреин и всичко друго ...
но никога не съм го виждал така да се отнася с някого.
Мисля, че е луд по тебе. Тоест, наистина те обича.
Стига бе. Аз се реших на това с открита душа, знаеш го.
Знаех, че миналото може да изскочи.
Ти не мислиш защо съм се забъркала в тази работа...
ако не бях, щях да се уверя, че не ме следят.
- Да, да, разбирам. - Така ли?
Исках да си купя бижута. Доста бижута.
Искаш да кажеш много и скъпи бижута? За колко?
Ти какво? Ще ги крадеш ли?
Не. Сериозен съм. Просто ми е чудно...
колко той би ти дал за такива неща.
Казах му, че става въпрос за 1 милион, а може би и повече.
Аха, ясно. И той какво ти каза?
1 милион долара в бижута.
Не ти ли говори това, че той е луд по тебе?
Не трябваше да се омъжвам за него. Той е зодия Близнаци.
Троен Близнак. Двуличен.
Близнаците са змии, знаеш го. Не можеш да вярваш на змия.
Наистина.
Разбирам те. Слушай, Джинджър.
Знаеш ли, може и да не е така ... Във всеки случай не мога да ти отговоря категорично.
- Може и да не искаш да чуеш това... - Искам.
защото си малко разстроена и те разбирам.
Но мисля, че трябва да се постараеш да бъдеш по-различна. Не бързай. Оглеждай нещата.
Не може да го убие! Да? Не може да го убие. Не трябва да го убива.
Аз не спя с него.
Той ме кара да се обръщам настрани като се срещам с приятели. И защо е всичко това5?
Мисля, че всичко е защото страшно те обича, защото те ревнува и се безпокои за теб.
Дреме му какво аз правя.
Опитвам се да разбера какво, по дяволите, става.
- Като го видя, ще поприказвам с него. - Добре.
- Нали? - Да.
Благодаря. Благодаря ти, че ми обърна внимание.
Не му обръщай внимание. Иначе всичко ще тръгне на зле.
Ти си красива. Виждал съм много като теб, стигнали до ада от това.
Толкова си мил.
Хайде, стига. Не искам да те гледам нещастна.
Тези очи срещу мен -
Благодаря.
са самата истина -
- Благодаря ти. - Всичко е наред.
Няма какво повече да кажа -
защото те обичам -
да, обичам те -
Г-н Ротстийн, дойде съдията Пат Уеб, за да се види с вас.
- Да изчака една минута. - Добре. Минутка.
Г-н Уеб, какво мога да ви предложа?
О, не. Но, благодаря ти, малка госпожице.
Добре, пуснете го. И ми позвъни след 4 минути.
- Г-н Ротстийн, аз съм Пат Уеб. - Как сте?
- За мен е удоволствие. - Много съм слушал за вас.
О, благодаря ви, сър. Ей, нещата вървят.
Да, парите се въртят..
Оценявам, че сте отделили време да навестите бедния работник от сферата на услугите.
- Защо не поседнете, мм? - О, благодаря ви, сър.
Дойдох тук по деликатен...
един вид личен въпрос.
Вижте, може би не знаете, но...
Дон Уорд е много уважаван човек в този град.
Има много приятели. Мила фамилия с отдавна заработени достатъчно много пари.
Сега приятелите гласуват. Фамилиите и парите гласуват.
Това е важно за вас и мене.
И ако се замислите какво може да доведе от това ...
простете ми, че говоря за това ...
може би не трябваше да го уволнявате.
Простете, той знаеше, че са ни излъгали...
с три автомата и не е направил нищо.
Значи, или е бил заедно с тези, или е толкова глупав, че не е разбирал какво става.
С други думи, аз не мога да държа при мен такива хора.
Преди да започнем да изливаме толкова мръсотия върху Дон...
по-добре е да сме сигурни, че можем да докажем обвиненията си.
Повярвайте ми, ако можех, то той щеше да е вече в ареста.
А,
А може би искате да попаднете в погледа на Комисията по хазарта...
която да провери вас и ваши приятели като Ники Санторо.
Мисля, че не трябва така да говорите с мене.
Това, което ми говорите, са заплахи и не си струва да ме принуждавате да правя проверки.
Аз и така се отклоних от пътя си, за да бъда полезен на това момче.
Той е слаб. Той е некомпетентен. Излага на опасност бизнеса ми.
Не мога да направя повече за него.
Това е точно така.
Старият Дон е безполезен като цици на глиган.
Но той е мой шурей ...
и просто искам да му направя лична услуга...
ако можете да помислите за неговото връщане на работа.
Не мога да го направя.
Оценявам факта, че е ваш шурей ...
и наистина искам да ви помогна и да ви услужа.
Знам кой сте, но не мога да го направя.
Добре, а ще се промени ли нещо...
ако го понижите?
Съжалявам Не мога нищо да направя.
Той е толкова некомпетентен, и най-вече, не може да му се има доверие.
Добре. Благодаря.
Е, ... в общи линии, това е. Съжалявам.
Г-н Ротстийн, вашите хора никога няма да разберат ...
постъпката ви.
Вие сте само наши гости.
Но действате като у дома си.
Нека ти кажа нещо, приятел. Тук не си си вкъщи.
Но ще те изпратим там, ако поиска кметът.
- Благодаря за отделеното време. - Няма проблеми.
Съжалявам.
Какво стана с хапчетата ми?
Не ти ли стига, че пиеш толкова много? Че и моите хапчета пиеш?
Не взимам хапчетата ти.
Слушай, взимам ги за язвата, по половин таблетка от тези.
И само когато имам нетърпима болка.
Имам запас за три месеца. Какво си направила с тях?
Не трябваше да го пребиваш така.
Какво?
Просто исках да му помогна.
Мислиш, че спя с него.
Да, а аз откъде да знам?
Не можеш да ме заставяш да не помагам на хората.
Какво? Какво?
Казах, че не може да ме накараш да ...
спра грижите си за хората.
Чуй... Джинджър...
Опитвам се да направя най- доброто тук, разбираш ли?
Ти си ми съпруга, за бога.
Хората в града те наблюдават.
Знаеш ли какво, Ейс? Не ми пука!
Махам се оттука. Махам се.
Ела при мен. Трябва да се вземеш в ръце.
- Добре. Добре. - Ако не заради мене, то поне за Ейми.
Разбра ли? Твоето пиене ти освобождава спирачките.
Ще те пратя на лечение. Има много различни места.
- Нямам нужда. - Да, имаш. Това е много дискретно.
Няма никакви имена в документите.
Това е всичко, от което имаш нужда. - Не ти пука за мен.
- Не, не е така.. - Не, така е.
Как можа да го кажеш?
Ти си прекрасна жена. Самоунищожаваш се.
Не ти трябва тоя скапан пияница, живеещ на гърба ти.
По-добре от тебе знам кое е най-добро за теб..
Ти си тигрица. Ти си по-силна от мен.
Когато решаваш да правиш нещо, ти го правиш по-добре от всекиго.
Ще го направиш. Нали? Ще го направиш.
О, господи.
Добре, добре.
Ще се опитам.
Не ми се ядосвай, нали?
Няма.
Не е важно какви бяха проблемите зад стените на броячната...
струваха си.
Парите продължаваха да се търкалят...
и куфарите продължаваха да идват и да заминават.
И нека ви кажа какво стоеше в основата на това ... парите.
Единственият проблем беше това, че след известно време...
шефовете забелязаха, че куфарът малко поолекна.
Чакай малко. Искаш да ми кажеш...
че парите, които прибираме, от тях крадат?
Някой краде от нас?
Ние вървим през тия проблеми, а някой ни краде?
А?
Както ви казах, това е част от работата. Навярно има утечка.
Искам да знам кой ни краде.
Дори Джон Нeш, който си беше мошеник,
знаеше, че може да направи много малко по въпроса.
Трябва да знаеш, че човекът, който ти помага да крадеш ...
даже ако добре се грижиш за него ...
той ще си краде по малко допълнително.
Помисли, не е ли така?
Постарай се да обясниш на този стар тъпоглав овен това.
Какъв е смисълът да се облажваме, при положение, че други се облажват от нас.
- Това заслужава обяснение. А?
Те събират пари, защото работят за мен, така че дайте да им оставим малко в резерв.
Но шефовете не вярваха в запаси и резерви ...
затова слушайте какво направиха.
Те сложиха Арти Пискано, помощника на Кей Си...
да следи никой да се гепи от парите.
- Какво правиш там? - Бях с курвата си.
- И какво прави с нея? - Набих я.
Единственият проблем беше, че Пискано бе катастрофа.
Това момче можеше да прецака и чаша с кафе.
- Какво правиш? - Там съм повече, отколкото тук.
И едва ли някой ще разбере до какво ще доведе това.
А ако разберат, ще трябва да направят сума новости.
- Трябва да се върнеш там и да поговориш с това момче.
Още не са ми платили разходите по предишното пътуване.
Какви разходи?
Дадох пари от собствения си джоб, а те не ми ги възстановиха.
Ти трябва да се върнеш.
От този ден ще започна да си водя записки.
Никакви записки, Арти. Какво ще правиш с тях, ще плащаш данъци ли?
До сега плащах всичко от мене.
Чий го крепя тука?
Ще отидеш в Лас Вегас за моя сметка.
О, по дяволите. И след всичко ...
Няма значение колко нововъденения си направил...
нищо не можеше да спре това, което стана по-късно.
- Не мога да повярвам, че го правиш. - Сключихме сделка.
Оказа се, че Фил Грийн, г- н "Честност" ...
имал ортак, за когото никой нищо не знаеше.
И когато се появяваше, започваше да иска пари ...
- Защо го правиш това? - Защото грешиш.
- Да, грешиш. - Не, не греша.
Грийн се опита да й попречи.
- Обещавам ти, че няма да ти се размине.
И тя го призова в съда.
Съдът слуша претенциите на ищцата Ани Скот...
срещу "Танжирс Корпорейшън" и нейния президент Фил Грийн.
- Адвокатът по защитата на г-н Грийн. - Адвокатът по обвинението на г-жа Скот.
- Адвокатът на обвиняемия, имате думата. - Благодаря, г-н съдия..
Мисля, че той е бил честен, и тя е удовлетворена от решението му.
Имаме проблем.
Не мина добре. Грийн трябваше да покаже книгите...
трябваше да покаже как се финансира казиното.
А, това не е добре.
Тя си водеше добре процеса.
Но преди да започне да си брои парите ...
домашните момчета решиха да приключат делото без съд.
Така че изпратиха мен.
Може ли да коментирате убийството на Ана Скот?
- За какво говорите? - Тя е намерена снощи простреляна в главата.
Това просто сътрудничество в сферата на имотите ли беше?
Нейният адвокат каза, че сте били съдружници.
Имахме дребни сделки с имоти преди доста години.
Не сме били съдружници.
Чували ли сте някога за убиец с пистолет 22-ри калибър?
Сега, вместо да се занимават с Ники ...
ченгетата се насочиха към Грийн ...
А той трябваше да бъде нашето чисто лице.
Трябваше да започна да давам интервюта, за да знаеха всички ...
че казиното върви напред и нагоре.
И така, колко често вие се подписвате вместо него?
Грийн е тук само два или три пъти в месеца...
той е зает с недвижимите си имоти.
Значи, в отсъствие на Грийн, вие се явявате тук управител?
С удоволствие изпълнявам задължението на председател на съвета на директорите.
В моята отговорност влиза контролът на ежедневните операции.
Ежедневните, значи, вие сте управителят?
Да, в такъв смисъл, може да се каже, че съм такъв ...
когато г-н Грийн отсъства.
Тъй да се каже.
Аха, а това четохте ли го?
За г-н Ротстийн.
Казано е: "Един букмейкър от Средния Запад, заедно с тайфата си ...
твърди, че е истинския шеф на струващото 100 млн. $ ...
казино "Танжирс"."
Наистина ли го каза?
Защо? Разбира се, че го каза. Ето тук е написано.
А този човек получи ли лиценз?
Не знам. Трябва да видим в архивите.
И без да се притеснявате, ще го направите ли?
И някак си по-внимателно, защото можем да изритаме този задник от града.
Благодаря.
Разследване на Комисията по хазарта ...
"Танжирс"... Сам Ротстийн ... длъжността ...
за хазартен лиценз се придвижва.
Ротстийн, управляващ казиното "Танжирс" и приятел от детинство ...
с криминалния елемент Ники Санторо ...
може да изгуби възможността за работа в казиното ...
Ало?
- Трябва да се срещна с "Чистото лице". Какво ще кажеш за "Париж"? - Не може.
- Трябва да си направиш резервация. Всичко е заето. - Не, не.
Невъзможно е. Трябва да направиш резервация.
Много е трудно да попаднеш там.
Ще се възползвам от служебния вход. Ще се видим в 9:00.
Добре.
Борбата между официалните лица по хазарта на щата и шефа на казино "Танжирс"...
Сам "Ейс" Ротстийн се разгаряше.
Днес, при опита му да получи щатски лиценз...
на Сам Ротстийн му беше отказано с мотива, че има тесни връзки с криминалния свят.
Ще доведе ли приятелството му с криминалния авторитет Ники Санторо ...
до напускането му на работата като управител на казиното?
Може ли игралните закони да бъдат изложени на опасност от едно детско приятество?
Защо не го спреш това?
Хайде. Дай да слезем долу.
Ще си поговорим за нашите работи.
В 6:00: Ще остане ли Сам Ротстийн управител на казино "Танжирс"?
Специален репортаж на KBBO.
Тръгвай. Давай да слиз ...
Не трябва да го позволяваш, Ейс. Не се притеснявай.
Това е лов на вещици.
Ейс.
Искаш ли нещо за пиене?
- Чарли, да ти допълня? - Да, чудесно.
Не. Ей, г-н Кларк. Опитвах се да ви открия.
- До вас се стига по-трудно от колкото до президента. - Ами, бях зает.
Така ли? Все пак можеше да отговорите на моите телефонни обаждания.
Слушай, Ники, вече говорихме.
Аз ви обясних, че може да претърпите известни загуби. Нали?
Да.
Мисля, че си искам парите обратно.
Какво мислиш да правиш, да ме заставиш ли?
- Знаете ли, мисля, че сте си създали погрешно мнение за мене.
При цялото си уважение ...
ще ви обясня какво точно възнамерявам да направя.
Утре рано сутринта ще стана и ще се разходя до банката...
ще вляза вътре и ако не сте ми приготвили парите...
ще ви размажа главата пред очите на всички.
Все едно, въпрос на време е моето попадане в затвора...
надявам се, че ще излезете от летаргията.
И познай какво? Ще ти пръсна скапаната глава.
Щото съм шибан глупак. Не ми дреме за пандиза.
Това си е моя работа. Това ще направя.
Знаем какви ги вършите. Извозвате хората с парите им и ги отпращате.
- Не може така да ми говорите. - Ах, ти, мазен ирландски изрод! Оправи ми парите!
- Оправи ми парите или аз ще ти оправя мозъка. - Сам!
Няма нищо, Сам. Това е лично.
Ще съм там утре сутринта. Само се опитай, дебелак. Само се опитай.
Мислиш ли, че разбра?
Какви ги вършиш? За бога, той е честен. Ще отиде във ФБР.
Тоя изрод се крие от мене вече три седмици. А ти се опитваш да ми кажеш какво да правя.
Не се опитвам. Излизаш от релсите. Къде ти е главата?
Къде ми е главата ли? А къде са ти яйцата?
Искам да направят бизнеса по-голям. Знаеш за какво става въпрос.
Ако действаш така, мога ли да разчитам на тебе?
Много неща се промениха. Ако искаш да останеш с мене, ще ти се наложи да действаш по моему.
Слушай, Ник, разбери положението ми. Отговарям за хиляди хора.
Стотина милиона идват тук всяка година.
И всичко свършва, ако не успея да взема лиценз.
Ако закъсам, закъсват много хора.
Забрави скапания си лиценз. Аз вдигнах собствено знаме, няма да ти трябва лиценз.
Знаеш ли какво? Колкото повече говоря с тебе, Сами ...
толкова повече започва да ми се струва, че не искаш да имаш нищо общо с мен.
- Да, не искам да имам нищо общо с тебе. - Добре, чудесно.
Не искам да съм въвлечен с това, което правиш, ясен ли съм?
Искам честен бизнес. Искам да получа лиценза.
Искам всичко да стане тихо. Това е!
Просто така спокойно? "Аз съм шефа"? Това спокойно ли е?
Това е измъкнато от контекста. Не мога да го контролирам това.
- Рони и Били ще ти кажат какво се е случило. - Но да се прибираме вкъщи звучи лошо.
Изглежда лошо ли? Всеки път, когато те видя по телевизията, споменават мен. Това вече е лошо.
- Какво, по дяволите, стана с тебе? - Какво става с мене ли?
- Какво става с тебе? Губиш контрол. - Аз ли губя контрол?
Я се виж, ходиш насам-натам като Джон Баримор.
Розов халат и цигаре? Аз ли съм загубил контрол? Не искам да си спомням това,
но ти се отнасяш без никакво уважение към хората, даже и към жена си.
Жена ми ли? Че тя какво общо има с това?
Тя беше разстроена от много неща, и особено от този инцидент с Лестър Даймънд.
На твойто рамо ли плака? Разказа ли й своята малка роля в тази ситуация?
Не, работата не е това.
Работата е, че е разстроена, а ти имаш проблеми.
Бих ти бил благодарен, ако стоиш настрана от личния ми живот.
Няма да ти хареса, ако аз се бъркам в твоя. - Тя дойде при мен да поговорим.
Какво трябва да предприема? Да я зарежа ли?
- Стой далеч от нея. Това не е твоя работа. - Не е моя работа ли?
Преди една седмица беше. Сега не е. Когато ти трябвам, значи ти трябвам.
Начинът, по който ме виждаш, е като поръчител.
Налага се да разбера какво си направил с него.
Този човек сега ще изтича в ФБР.
Главата ти е по-голяма, отколкото е казиното ти.
Знаех какво искаше. Ники искаше да ме наследи на поста.
Искаше да заеме мястото на Гаджи, да събира пари от всичко и от всекиго.
Освен това, той престана да иска разрешение от шефовете за всяко дребно действие.
Шеф на казино и жена са убити. Ченгетата разпитват Ники.
Дилър от Сироко. Пак разпитват Ники.
Куп лайна от гълъби открити в багажниците на колите им. Разпитват Ники.
Адвокат.
Разпитват Ники.
Когато започнаха да изчезват хора, дължащи пари...
името на Ники се появяваше във всеки вестник.
Ники беше разпитван за две дузини убийства, но винаги го пускаха.
Никога нямаше свидетели.
Ченгетата ме обвиняваха за всяка беля, която станеше.
Пази си гърба. Но там нямаше никого.
Ако някой тъпак се подхлъзнеше на бананова кора, те ме прибираха мене.
Хайде, бъди мила, а?
Шефовете не се държаха добре. Оплакваха се, че нещата не вървяха гладко.
В работа като моята, нещата не можеха да вървят гладко, съжалявам.
Аз общувах с деградирали животни.
Но шефовете, на тях какво им пукаше?
Седяха си на задниците и пиеха анасонова водка.
А аз съм копачът на дупки.
Тия скапани шефове си мислят, че всичко получавам на готово.
Франки, намерили са човешка глава в пустинята.
Знаеш ли за това?
- Да, чух. Да. - Да.
Всички говорят. Много шум вдигнаха. Пише го във всички вестници.
Какво ще правиш?
Искам да кажа, че това не е добре. Кажи му да си решава проблемите малко по-внимателно.
Ще му кажа, Ремо.
Шибани шефове, само си пушат цигарите ...
ядат си скапаните трипове и суфлета, тлъстите му лакомници.
Ако искам да говоря насаме, налага се да ходя на автобусната спирка.
Какво толкова, щом като продължавам да им пращам пари?
Оплакват се.
Нека се оплакват. Аз съм самичък тук. Сам върша цялата работа.
- Ако на някого не му харесва - да го духа! - Твоя работа.
Те какво - война ли искат? Аз съм готов.
Ще се погрижа за петима от тях. Всички останали ще си застанат на местата.
Пикабу, нещастници.
Ще се видим, отрепки.
Ники не само насочваше вниманието върху себе си, но и върху мен.
ФБР следеше всяка негова стъпка, но на него не му пукаше. Направо не му пукаше.
Ако те следяха мен, то и аз започнах да следя тях.
Похарчих няколко бона. Бая пари. Кой го интересува?
Взех най-модерната техника срещу подслушване от там, от където я беше купила и ФБР.
Имах специални полицейски радиостанции, ФБР- дешифратори, прибори за нощно виждане.
И поради това, тия нещастни кучи синове така и никога не можаха да ме хванат.
Аз си вършех работата, а това момче си играеше с живота.
Всяко ченге в щата го следеше, а той си играеше голф.
И то в най-неподходящото за мене време.
Приближаваше разглеждането на лиценза ми и не исках да оставям нещата на случайността.
Ако не можех да работа във Вегас, където тогава щях да ходя?
- Вие бяхте много откровени с нас. Вашите книги и документи.
Това трябва все нещо да значи, когато отидете пред комисията.
- Всичко, което искам, е честно разглеждане. - Вашата откровенност гарантира това.
Добре, да пристъпим ...
Искам да чуя нещо за Канзас сити.
Какво е това, по дяволите?
Къде ще кацнат тия, на игрището ли?
Тия са скапани агенти, Франки. Виж ги само.
Федералните толкова дълго бяха следили Ники, докато играеше голф...
че им свърши бензина.
Това, което не исках, стана точно преди заседанието на Комисията.
Сто долара за този, който уцели самолета.
Нещата не бяха чак толкова лоши, когато се появи Пискано, помощник на шефа от Канзас сити
Държеше малък хранителен магазин в града, където носехме куфарите.
- Пак разправия с тия куфари. Знаеш ли какво значи това?
Пак трябва да се разхождам до Вегас, а това ще ми струва още 200 долара.
Той работеше със своя шурей ...
но основното, което правеше, беше да се жалва от пътуването до Вегас.
Трябва да направиш всичко законно, или ще те изпързалят.
Ще запиша всичко. Всеки скапан цент се бъде записан. Разписки ...
- Ей, оу, какв ... Какво ти става? - Всичко е тук.
- От кога говориш така? - Извинявай.
Нанси ми създава проблеми, ще му кажа, че ще му избода очите от тъпата му глава.
- Айде пак. - Казах "пържената глава".
- Стига толкова. - Извинявай.
Какво стана след това ли? Няма да повярвате.
Кой би повярвал, че ФБР е подслушвало там всичко...
търсейки някаква информация за едно старо убийство ...
на едно момче, което беше умряло един господ знае къде и кога.
Как да го предупредиш за куфарите, за да получи това, което искаше?
Скапаният Нанс прибра два куфара от "Танжирс". А защо не три или четири?
Никой не го следеше в стаята за броене. Такъв беше законът.
Ние дори не можем да влизаме там, за да следим парите си. Можеш би да повярваш тая простотия?
Разбира се, там всички бяха негови хора. Те всички бяха едно, тия идиоти.
Всичко ще разбера. Ако е Грийн, ще го закопая това копеле.
Никога не съм му вярвал. Те му вярваха на този изрод. Но аз-никога.
- Ще пребият двама от тях с някоя лопата. - Спокойно.
Мамо, извинявай. Те ме подхвърлят наляво и надясно.
- Мамо, извинявай. Разстроен съм. - Знам, но това е прекалено.
Ти знаеш какво правят. Не мога повече да го понасям. Напред-назад.
- Спокойно, бе. Ще получиш инфаркт от това. - Знам. Страшно съм разстроен.
И цялата проклетия беше, че те слушаха всичко това...
за Лас Вегас, за казиното и куфарите...
ето така.
- Всичко излиза от джоба ми. Аз трябва да плащам.
Можеше ли да си представите какво точно щеше да се случи?
- Захванал съм се с това, за да печеля пари, а не да губя.
Всички агенти на ФБР из цялата страна наостриха уши сега.
- Ако искаш да направиш нещо като хората, трябва сам да го свършиш.
Искам да кажа, че този Пискано основно съсипа целия свят.
Има добри и лоши периоди в живота.
Г- н председател, членове на комисията...
г- н Ротстийн ни почете днес с присъствието си.
Когато решаващият ден дойде, аз бях готов.
Бях толкова уверен в себе си, трябваше просто да присъствам.
Имаме някои документи, един от които е рапорт от бивш агент на ФБР...
които напълно опрощават г-н Ротстийн от предишните му прегрешения.
- Адвокате, преди да продължите ... - Искам да отбележите това ...
Тази комисия е взела решение да откаже заявлението на г-н Ротстийн.
- Да откаже? - Става въпрос за преразглеждане ли?
Г- н председател, подавам второ заявление.
Ще гласуваме ли за преразглеждане?
- Да. - Да. Да.
Прието. Изслушването е отложено.
- Майтапите се. - Отложено? Какво означава "отложено"?
Сенаторе, обещахте ми разглеждане. Дори не погледнахте рапортите на ФБР.
Когато ми бяхте на гости в хотел "Танжирс", не ми ли обещахте честно разглеждане?
- Никога не съм ви бил на гости. - Никога не сте били и не съм ви бил приятел?
Не съм се грижил за вас три пъти в месеца? - Бих искал да отговоря положително.
Г-н Ротстийн е верен на себе си в това отношение. Той лъже.
Единственият път, когато бях в "Танжирс", бях с Барни Грийнстийн.
- Бях ли и аз на банкета? Кажете ми, бях ли? - Вие бълнувате.
- Бях ли на банкета? Бях ли? - Бълнувате.
- Вие бяхте ... във .. Вие бяхте в зданието. - Бил съм в зданието?
Знаете, че бях на банкета и ми обещахте справедливо разглеждане. Не е ли така?
Не е така? Добре, поне кажете че бях на банкета. Това потвърдете.
- Поне това потвърдете! - Да, бяхте.
Благодаря, че не ме нарече лъжец, кучи сине. Ти, кучи ...
Рутинното разглеждане на лиценз вчера се превърна в лудница ...
когато известният шеф на казино "Танжирс", Сам "Ейс" Ротстийн ...
(За кого работиш, Боб?)... обвини в корупция ръководството на Комисията по хазарта.
Обеща ми когато се облажваше в хотела ми.
Молеше ме за копия от бордерата, за да можеше да сложиш парите си на собствен влог.
Бурният изблик беше следствие от отказа на лиценз ...
- Глупости! Глупости! - Ротстийн обвини няколко...
членове на комисията във вестибюла, където той продължи своята тирада...
докато адвокатите и приятелите му не го принудиха да напусне залата.
Вие си имате минало. И аз си имам минало. Моето минало не е по-лошо от вашето.
Но вие си въобразявате, че сте по-прави да ме съдите!
Отдавна подозиран в управление на "Танжирс" без лиценз...
на вчерашното заседание комисията трябваше да реши съдбата на Ротстийн ...
дали е достатъчно квалифирицан, за да заема този пост.
Шибани лицемери!
- Какво се гласи да прави тоя? - Не знам.
Какво прави? Той знае, че всички, на които се присмива, са ни приятели.
Защо устрои такава бъркотия?
Може би щеше да се управлява просто с ново име на длъжността си. Какво ще правим?
Каквото и да прави, трябва да се държи по-тихо. Ще го скрием горе в офиса.
Ако ще да се води портиер. Не ми пука.
Но, моля, каквото и работа да върши, бъди сигурен, че ще е прави тихо.
Дами и господа ...
хотел "Танжирс" с гордост ви представя новото...
шоу на Сам Ротстийн, "Най-добрият от най-добрите".
Тази вечер, на живо от обновената "Спортна зала" ...
ви представяме премиерата на шоуто ...
с оркестъра на Саша Семьонов...
и танцьорките на Сам Ротстийн!
Г- н Ротстийн е професионален играч и най-добрият футболен съдия в Америка;
човекът, който ще ви въдеде в истинския Лас Вегас, както никой друг преди него.
А сега, дами и господа, новият директор по развлеченията на Хотел и Казино "Танжирс" ...
Г- н Сам Ротстийн.
Добре дошли на шоуто на Сам Ротстийн. Ние сме много щастливи да ви посрещнем тук тази вечер.
Младата дама от ляво е Труди, която е...
новата водеща танцьорка на приказното шоу от Париж.
Нашият пръв гост тази вечер ...
е Франки Авалон.
- Дръж го под око. - Имам голямо семейство.
- Колко деца имате? - Горд съм да ви кажа, че имаме осем деца.
Не, не. Моля ви, моля ви.
- Това е възхитително. - Няма нищо особено. За мене беше удоволствие.
Ейс, не прави това.
О, не, не. О, не.
О, боже.
Той жонглира!
Дайте да не приемаме Пат Уеб толкова сериозно.
Неотдавна го предизвиках на дебат в тази програма, но той ми отказа.
От какво се боиш, Пат? Може да не ми изпращате покани.
Може да ме питаш за всичко, което те интересува.
Какво прави тоя по телевизията?
Тук е цяла нощ, пищи, че ще подаде жалба във Върховния съд.
Той сигурно е откачил. Ще ходи до Вашингтон за това?
Той съвсем е мръднал.
Жалко е, че толкова често се среща лицемерие. Някои хора правят каквото си искат.
На други трябва да им излиза през носа. Но такъв е живота.
Анди, иди при него. Кажи му, че май е време да си ходи.
На първо място, това, което направиха, беше напълно антиконституционно.
Ние сме в списъка за разглеждане във Върховния съд на САЩ.
На тях не им пука за Върховния съд. Те искат да си ходиш.
Да си ходя? Анди, не говориш сериозно. Как? Не виждаш ли, че всичко е поставено на карта?
Старецът казва, че може би е по-добре да предадеш на приятеля ти.
Когато той каже "може би", това е анафема.
Не просто да си ходиш, а да бягаш.
Всеки път, когато споменат името ми, споменават и това на Ники.
Какво може да помогне?
Проблемите, които докара, са убийствата.
Полицаите го дебнат. Той ги вбеси. Никой не може един ход да направи.
- Ти какво предлагаш? - Не знам. Той не ме слуша.
Може би трябва да изчезне за малко. Ще бъде ли това лошо?
- Никъде няма да изпратят Ники. - А ако си даде почивка ...
това ще даде предимство на противниците му.
Аз бих забравил за предимството. Просто бих изчезнал.
Това не мога да го направя.
Съвсем скоро, след като Анди се прибра, Ники дочу за нашия разговор.
На другата сутрин рано ми се обадиха.
Чудесно. Знаеш ли, искам да се разходя малко по магазините. Искаш ли с мен?
Да заставиш Ники да се обади не беше лесна работа.
Дори паролите вече не работеха. Затова измислихме друг способ.
Ако телефонът се подслушваше, ФБР можеха да слушат празнословия вместо престъпления.
При нормални обаждания след няколко минути те се отказваха.
Да, разтегнах си сухожилие на ръката.
- Да. - Ще се видим в 3:00.
- При "Цезар"? - 100 ярда по-надолу по пътя.
- Защо? - Не ме питай. Просто бъди там.
- Сметаната на Сузи има точно същата опаковка.
Видях нещо.
Нещо много хитро.
Добре, той излезе. Мравката. В кафяво.
Този едрия. Мисля, че е Франки.
Ники излезе преди мене ...
защото не му беше лесно да се придвижва незабелязано.
Ники дори не можеше да пътува, без да сменя колите ...
поне шест пъти, преди да се отърве от опашките.
Заради самолетите трябваше да ползва подземни гаражи.
Всяка среща насред пустинята ме изнервяше.
Страшно място.
Знаех за дупките в пустинята, естествено.
И където и да погледнех, навсякъде можеше да има дупка.
Обикновено шансовете ми да се върна жив от среща...
с Ники бяха 99%.
Но този път, когато го чух да казва 200 ярда по-надолу по пътя...
си дадох 50%.
От какъв зор говориш зад гърба ми с хората за моята глава?
- Какви хора? - Какви хора ли? Какво си мислеш, че нямаше да разбера ли?
Абе въобще си нямам представа за какво говориш.
Казал си, че ти създавам грижи? Трябва да слушам хората заради твойте свинщини?
Искаш да ме отпратиш? По-добре си събирай армия, приятел!
Нищо не съм предлагал. Казах на Анди Стоун, че нещо се горещиш и в това е проблемът.
Искаш да ме пръждосаш от моя скапан град?
Да. Нека тая воня да се разсее, за да мога да управлявам казиното.
Ако нещо не върви казиното, всичко е на моя задник. Не на твоя, а на моя.
Не знам дали знаеш, но твоето скапано казино стана твое защото аз го направих така!
За това говоря. Не шибаните кънтри клуб и телевизионно шоу!
За какъв чеп излезе на екрана?
Всеки ден ми се обаждат от къщи. Те мислят, че си откачил!
Излизам по телевизията само, за да държа в ръце казиното. Това го знаеш.
Можеш да се занимаваш с продоволствените си работи, без да излизаш по телевизията!
Ти искаше да влезеш в телевизията.
Да, исках в телевизията. По този начин имам форум. Така мога да спечеля.
Те знаят, че не могат да се бъзикат с мен така, както, ако бях неизвестен. Това е.
Ти си правиш спектакъл.
Аз ли? Не бих попаднал в такава ситуация, ако не беше ти.
Всеки път, когато някой ме срещне, въпросът е: "Дали те познавам"?
Разбира се, сега искаш да прехвърлиш проблема около скапания си лиценз върху мене.
Когато ме попита дали можеш да дойдеш...
какво ти казах? Помниш ли?
- Спри за малко. - Помниш ли какво ти казах?
Попитах ли те? Когато те питах дали мога да дойда тук?
Прокарай си го през главата, шибан евреин!
Ти се намираш тук само заради мене! Само благодарение на мене!
Без мене ти специално ...
Всеки що-годе умен човек можеше да се докопа до скапания ти чифутски задник!
И къде ще ходиш тогава? За последно те предупреждавам.
И не смей да ме командваш! Ах, ти, отрепка такава!
Изплющи с камшика отрежи миналото
Добре, имаме си компания.
Настъпи здраво
Удари мама в гърба
Когато проблемите започнат-прогонвай ги
Преди свещеникът да започне да говори дълго
трябва да си ги прогонил
Това виждаш ли го?
Тъп чифут. Израстнахме заедно, а той се държи сякаш не ме познава.
Знам, че се налага да се избягваме един друг, но това може да се уреди.
Майната му.
За Абрахам Линкълн.
- Не се дразни. - Приличам ли ти на раздразнен?
Защо да съм бесен?
Никаквец. Даже не се оглежда. Какъв му е проблемът?
- Скапаните чифути са се сраснали, нали? - Весело си живеят.
- Ами и ние. - Удари добре с камшика -
Да?
- Сам, имаме проблем. - Какъв е?
Малчуганът. Никой не му е казал, че тук никой не го чака.
Ние се обърнахме и си дадохме вид, че не го познаваме кой е.
Седи на 21-ва маса и навсякъде си вре носа.
Прави големи залози. Сега залага 10 000$.
- Сега стана съвсем нагъл. - O, не.
- Иска да добави още 50 000. - Дайте му 10.
Това е. Слизам долу.
- Той ви дава 10 000, както искате. - Не, 50 000. Казах 50!
Иди и вземи. Не ме е еня откъде ще ги вземеш. Нещастници. Прибират, но не връщат.
- Нямам дом, но имам телефон -
Какво се хилиш, бе? Какво се хилиш?
Знаеш ли колко съм щур? Ще се ебаваш ли, а?
Помогни си сам с една десница през шибаната си уста.
Виж го ти това конте тук.
Шербърт ли те изпрати да ме обереш?
Шибаш всички по цяла нощ? Обираш хората, а?
А, така значи? Удари ме, де.
Вземи тоя поп и си го заври отзад.
Удари ме пак.
Вземи и тази и я заври отзад на сестра си. Удари ме пак. Това е.
Продължавайте да го наблюдавате. Ако имаше сърце, ти би започнал да крадеш, за да живееш.
Пак ме удари! За какъв дявол го гледаш него?
Ама че... Виж тези 20 шибани чипове. Удари ме пак.
Ще трябва да плащаш така бързо, както и събираш.
- Трябва да си ходиш. - Кажи на този шибан евреин да плати залога.
Тук съм да ти помогна. Ще ни погребеш и двамата.
- Просто ми дай парите. Дай ми скапаните пари. - Ще ти дам 10.
След това ще си ходиш преди да се те прибрали ченгетата.
Десет - и това е.
Какво ми светиш, плешив еврейски чеп?
- Хайде, хайде. Изчезвай. - Ще ми паднеш, нещастник чифутски!
Да изчезвам ли? Не съм получил всичко. Дай.
Сега всичко се промени. Говорим за развод.
Искахте издръжка на вас и детето, а сега и попечителство.
Искам да получа това, което получава всяка разведена жена.
Тя е трезва едва по два часа на ден.
Обикновено между 11 и 13 часа.
Ако й дам нейните пари и бижута, тя ще ги прахоса за една година.
И после къде ще бъде? Ще се върне при мен ...
или ще намери някаква причина да се върне ... - Сключихме сделка.
Помниш ли това?
Той каза, че ако нещата между нас не потръгнат аз ще мога да си взема нещата и да го напусна.
Погледни ме в очите.
Погледни ме. Познаваш ме.
Виждаш ли там нещо, което да те кара да мислиш, че ще ти разреша...
в твоето състояние да вземеш детето ни?
А?
Знаеш, че няма да се случи.
И след всичко това ...
колкото и да се мъчех, колкото и да исках ...
нямаше да я получа.
Не можеш да я заставя да ме обича.
Винаги съм чувствал, че тя правеше това заради парите...
бидейки някакъв за първи път в живота й...
дом, дете.
Но това не стана. Не стана по този начин.
- Всичко наред ли е? Какво можем да направим?
Не след дълго ни се наложи да си починем един от друг. Разделени за известно време.
В това време помня как Джинджър взе Ейми в Бевърли Хилс.
Цяла седмица се отдаде на пазаруване.
- Да, г-н Ротстийн. - Оператор, хотел "Бевърли" в Бевърли Хилс, моля.
- "Хотел Бевърли". - Г-жа Ротстийн, моля.
Г- н и г-жа Ростийн вече излязоха.
Г- н и г-жа Ротстийн ли?
Ей, малкият Дейл Еванс.
- Да, те излязоха заедно. - Благодаря.
Ало. Да.
Жена ми със своя стар приятел е в Лос Анжелос.
Някаква отрепка. Казва се Лестър Даймънд.
Дъщеря ми е с тях, мисля, че ще се опитат да я отвлекат.
- Може ли да изпратите някого? - Ще се погрижа.
Намерихме телефона и адреса.
- Здрасти. Лестър ли е ? - Ало.
Кой се обажда?
Сам Ротстийн е. Искам да говоря с Джинджър. Дай й телефона.
Не е тука, Сам.
Чуй ме много внимателно. Искам да говоря с Джинджър.
Искам си детето обратно. Искам да я качите незабавно на самолета.
- Знам, че е там. Не ме бъзикай. - Сам, не бих те лъгал.
Не трябва да го правя.
Разбра ли? Извикай я на телефона.
Сам, не знам къде е.
А ... слушай ... Може ли да ти позвъня по-късно?
- 702-472-1862. - Мм-хмм. 1862.
- Добре, ще ти се обадя. - Веднага.
- Разбрах те.
Мухльо. Добре, спечелихме няколко минути.
Искаш ли да се върнеш при този идиот? А?
- Добре, ти имаш ли? Два милиона в този сейф?
Ей, чакай малко? Той има два милиона в сейф, прав ли съм?
Позволила си му да задържи бижутата си.
Ще вземем парите и това, за което така се точи, а? Нейно величество.
Ще заминем за Европа. Ще си боядисаш косата.
Не искам да ходя в Европа. Искам да гледам "Човекът-слон".
Ще отидем в Европа. Остави възрастните да говорят. Боядисай си косата.
Ще си направиш пластична операция, както говорихме.
Ти си майката. Колко мислиш, че той ще плати, за да си получи детето обратно?
- Не искам да ходя в Европа. - Затваряй си устата. Знаеш ли от къде е взела това?
- Ти млъкни. Искаш да отида там ли?
Ще ти фрасна една. Нямам нужда от това!
Това винаги е било мечта, но сега ще отидем.
- Лестър, той се обади на тебе. Той се обади точно на тебе. - Той беше на телефона.
- Просто говорих с него - Така че той знае къде си.
Това означава, че той ще изпрати няколко души, ако не и още сега.
Това означава, че той стои до телефона, като тъпанар ...
чакайки да му се обадя. - Той стои до телефона и чака да му се обадиш.
Какво ще правиш? Той вероятно има хора отвсякъде на къщата!
- Той е скапан нещастник! Това са глупости! - Взимай чантата! Да вървим!
- О, каква простотия? Каква! Искаш да говорим сега ли? - Добре, готови ли сте?
- Давай, давай! Сядай в колата! - Бързо, бързо.
Успокой се. Никой никого не убива.
Мисля, че ще ме убие. - Просто се успокой.
Обади ми се на този телефон точно след един час. Ще видя какво мога да направя.
Ще ти се обадя след един час...
- и ти ще бъдеш тук, нали? - Ще бъда.
Слушай, не прави щуротии, нали? Добре ли си? Добре.
Чао.
- Спрете. Спрете и двамата. - Тя започна.
- Тя започна всичко. Аз просто си стоя тука. - Влизай в колата.
Не можех да караш. Дори и не си помисляй. Аз ще карам.
- Няма да тръгват с откачена жена. - Ти ме правиш на луда!
Сядай на другото място! А аз ще изпратя детето в Боливия в куфар!
Можем ли ...
Можеш да вървиш по своя път
Да вървиш по своя път
Кажи ми защо Всичко се преобърна наопаки
Джинджър ми се обади.
Да.
- Просто казах да ми се обади. - Какво искаше тя?
Страх я беше да ти се обади.
- Тя е с оня духач. Ейми е при тях. - Затова съм тука.
Тя иска да се върне, но я е страх, че ще я пребиеш от бой.
- Отвлекли са ми детето. Какво искаш? - Знам това.
Защо не се върне при мен? Все пак сме семейство. Това не е бизнес.
Обади се вкъщи. Иначе гледаме на това с лоши очи. Разбираш ли какво ти говоря?
Назад и напред, това е едното и другото.
Между временно, тя би си заминала.
Прав ли съм?
Какво да правя с тази жена?
- Подлудява ме. - Мисля, че ако я ...
убедиш, че всичко ще бъде наред, тя ще се върне обратно.
Подлудява ме.
Когато се върне, помисли за това.
Изчакай, докато си вземеш детето. Тя иска да се върне.
Това е главното тук.
Искаш си детето, нали? А?
Ало.
Здрасти, аз съм. Тази, с която си искал да говориш, нали?
Слушай, няма да те питам къде си.
Моля те, просто качи Ейми на самолет, на първия самолет, който лети насам.
- Затова те моля. - Не мисл ...
Искам да кажа, че тя не може да дойде сама.
Какво искаш да кажеш?
Това, което искам ...
Мислиш ли, че ако се върна ...
че можеш да ми простиш?
Право да ти кажа - не знам.
Разбирам те.
Знам, че те прекарах.
- Какво става с парите? Къде са? - Искам да ти кажа ...
направих грешки и похарчих част от тях.
- Приблизително колко? - Доста.
- Колко точно? - Около 25.
- Около 25 000? - Да.
- Останалото от двата милиона още ли е там? - Да, остатъкът е там.
Добре, не е страшно. Това е добре.
Той взе своите 25.
Ще го преживея. Но повече от това няма да мога.
Добре.
Добре, добре. Къде си сега? Ще изпратя самолет за тебе.
Здрасти, Сам.
Какво направи по въпроса?
Какъв въпрос?
С парите.
Трябваха му някои дрехи.
25 000 за дрехи?
Искаше и часовник.
- 25 000 за дрехи и часовник? - Мм-ммм.
Мм-ммм.
- Добър вечер, сеньора. Насам, моля. - Джино..
Добрата част беше, че си върнах Ейми.
Прибрахме се вкъщи, отпратих прислужницата, сложихме детето да спи.
Успокоих се и отидохме на вечеря.
Опитвах се да бъда мил и спокоен ...
но все пак, 25 000 за три костюма?!
Не звучи много нормално.
Първо, той никога няма да облече такива костюми за по 1000$.
Да кажем, че си е купил такива, дето по принцип не може да си позволи.
Как можеш да облечеш 25 костюма за 3 дни?
- Признавам си - - Как успяхте толкова бързо?
Не умея толкова бързо да сменям дрехите, май съм платил двойно повече.
- Купих му и часовник. - Да.
Но дори да си му купила наистина хубав часовник или поне той да мисли, че е хубав
Той си няма представа какво е това хубав часовник.
- Да кажем, похарчила си пет, десет, дванадесет бона... - Да.
максимум, което е невъзможно, за него де.
Плюс максимум още за три костюма по 1000$ единия. Какво остава?
- Около $10 000? - Защо ровиш, Сам?
- Просто искам да го изясня. - Няма какво да се изяснява.
Аз съм вкъщи. Разбрахме се.
Ти ми каза преди: "Разбрахме се".
Мислиш, че появявайки се вкъщи...
след това, което ми причини с Ейми, си ми направила услуга?
И така, смятайки часовника, да кажем още 4 000$ ...
за разходи през уикенда...
трябва добре да сте си поживели.
Знам какво е направил. Със сигурност.
Знам, че този лайнар добре се е повеселил.
С моите пари.
Вероятно си искала да се почукаш с него, както си правила и по-рано.
Какво ме гледаш по този начин?!
Очите се напълниха със сълзи, а?
Ти си разстроена. Ти си добра актриса, знаеш ли това?
Много добра актриса.
Можеш да предизвикваш съжаление у хората.
Не съм глупак. Разбираш ли?
Винаги така си мислила, но не съм. Не съм наивник.
Този скапан сводник.
Провървя му, че не го убих миналия път.
Късмет е, че още е жив. Ако ми беше оставила Ейми ...
и беше избягала с него, щеше вече да е мъртъв.
И двамата. Мъртви.
Сънувам мечти за тебе, мила -
Не, не е правилно. Не е честно.
Да.
Той не се прибира вкъщи нощем. Що за работи са тия?
Иск.. Слушай, просто не мога да го понеса.
Защо, по дяволите, трябва да го търпя? Това не сме се договаряли.
Той се държи така, сякаш само аз имам скапано минало.
Никога няма да го забрави.
Да, уморена съм. Разбира се, че съм уморена.
За какво мислиш, че се върнах тук?
Не, не съм. Искам да го убият.
Да, искам да го утрепят. Напълно ме разбра.
С мене ли си за това?
Искаш да се отървеш ли от мене? Ето ме.
Давай. Отърви се от мене.
- Ало. - Да, искам!
Мразя те! Не мога повече да те понасям!
- Да, искам да те убия! Ненавиждам те! - Ненавиждаш ли ме?
- Разболявам се от тебе! - Искам да дойдеш веднага с мене!
Ела веднага. Ела веднага.
- Махай се. Изчезвай оттука.
- Махай се оттука! Изчезвай!
Взимай си чантата и се махай!
Ще си отида, но си искам парите веднага!
- Ще си получиш парите. Не се безпокой. - Договорката приключи.
- Без майтап! - И ще си получа парите.
Трябват ми пари на момента! Не можеш така да се изхвърлиш на улицата!
Не си била искрена с мене от момента на първата ни среща!
Никога и не си ме обичала!
Трябва да имам очи и на гърба си, кучко такава!
Как можах да те обикна? Третираш ме като куче!
- По-ниско си и от куче! - Майната ти.
На! На ти! Стигат ли ти?
Стигат ли ти за два дни? Взимай!
- Лакома кучка. Вземи скапаните пари. - Ще отида в банката ...
- ще си взема и бижутата! - Отваря в 9 ч. сутринта.
И не пращай хората си да не спрат. Сериозна съм!
Гарантирам ти, че няма да те спирам.
Няма да се отървеш от мене само с един куфар!
Ела утре и си вземи останалото. Изчезвай. Чудесно!
- Вземам и Ейми. - Няма да я вземеш.
Ще я взема. Отивам да я събудя..
Ти си се надрусала. Ти си наркоманка. Изчезвай оттук.
- Не съм! Тя ми е дъщеря! - Махай се оттук!
Изпрати писмо на адвоката ми, проклета да си!
Няма да се отървеш от мене! Ще ме тормозиш до последно!
Скапаняк!
Най-смешното беше, че след всичко това, аз не исках тя да си ходи.
Тя беше майка на детето ми. Обичах я.
И по-късно, осъзнах, че не исках да й давам парите ...
защото, ако го направех, знаех, че повече нямаше да я видя.
- Oо. Добре ли беше днес в училище? - Добре.
Добре, ангелче.
От този момент, трябва да знам къде сте двете с Ейми по всяко време.
Ето ви пейджър.
Искам да го носиш винаги.
Много е лек.
Така че да мога винаги да се обадя.
Ясно ли е?
Какво се гласиш да правиш? Какво искаш да правиш?
Искаш всичко да продължава така? Не можеш да го направиш.
Слушай, така няма да върви, по някои точки трябва да решиш.
Не ми е в работата, но мисля, че трябва нещо да направиш.
Прав си. Знам го.
- Бях просто ... - Какво? Какво?
- Нищо. - Какво искаше да кажеш?
- Аз не ... - Кажи ми каквото щеше да ми казваш.
- Така ли? - Да.
Мислех, че знаеш някого, който да може ...
да ми помогне да си взема бижутата от банката.
Там има много пари.
Ще се погрижа за всеки, който ми помогне.
- Дай ми да помисля. - Добре.
Чакай да видя. Трябва да е някой, на когото мога да се доверя, нали?
- Знаеш, че той никога няма да ми даде бижутата. - Аха.
Той държи този ключ така здраво, сигурно си го е заврял отзад.
Права си. Такъв си е Сами.
Вероятно и наистина го държи там.
Какъв късметлия е. Можех да го заровя до сега.
Можех да замина за Европа и да взема детето.
- Тогава би ме проследил, и би ме убил. - Не, той не би те убил.
А аз щях да го направя.
- И би бил прав. Сериозно. - Хайде де.
- Не трябва да му взимаш детето и да заминаваш. - Няма.
По-точно, направих го, но след като ми каза какво точно да направя, аз се върнах.
- Да, направи го. Така е. Направи го. Това ми хареса. - Точно както ми каза.
- Това ми харесва в тебе. Постъпи правилно. - Направих каквото ми каза.
- Да, направи го. - Защото винаги ми казваш само правилни неща.
Да.
А сега всичко свърши -
Сега той сам се прекара, нали?
- Със сигурност. - Всичко се стовари на неговата глава.
Изменил се е. Да, измени се.
- Той не е същия човек. - Не, вече не е.
- Нещо се възгордя. - Точно така.
Той ме мрази.
Ненавижда ме от цялата си душа.
Хайде, стига. Ти си жилава. Ще издържиш.
- Не плачи. - Не съм толкова силна, колкото си мислиш.
Да, силна си.
Не съм. И той страшно много ме плаши.
- Никога да знам какво ще направи. - Стига де.
- Не се плаши. - Трябва ми помощ. Наистина.
Трябва ми малко помощ.
Трябва да ми помогнеш.
Трябва ми нов спонсор, Ники.
Наистина. Трябва ми нов спонсор.
- Това ли ти трябва? - Да.
- Спонсор? - Да.
Добре. Не се тревожи за това.
Никой няма да се бъзика с тебе повече.
- Аз ще се грижа за тебе. - Грижи се за мене.
- Нали това искаше? - Благодаря ти. Да.
- Да. Аха. - Нали това искаше?
Да, ти написа това с твоята писалка, но не с твоето сърце -
Третият крал е шут -
Ти приключи писмото си с думите: "Моля, подпиши ми чека" -
Тази е жената на Ейс.
Защо си глупава - бедна, тъжна, безполезна глупачка
- Ако мислиш, че парите могат да запълнят годините мои страдания -
докато не прекъсне животът ми -
Това е чудесно за шефовете.
Отговарям на последното ти писмо, което казва, че трябва да се разделим -
разкъсвам се на парчета, така както ти разкъсваш сърцето ми -
Смея се когато ти ме целуваш и тръпна когато ме докосваш -
Едиственият ми грях е, че толкова много те обичам -
Спечели малко -
Загуби малко -
- Здрасти. - Здрасти.
- Не отговори на пейджъра. - Изхвърлих го.
Изхвърлила си го?
Опитах се с него. Знам, че така искаш, но това е ...
Карам си по пътя и тая щуротия започва само едно бип, бип, бип, бип!
Аз съм в ресторант, то пак. Пречи ми.
Писна ми вече. Къде е Ейми?
- Сложих я да спи. - Oоо.
Взех ти цигарите.
Оскар иска да му се обадиш.
- С кого вечеря? - С Дженифър.
- Къде ходихте? - В "Ривиера".
Какво си поръчахте?
- Аз ядох салата. - А Дженифър какво си поръча?
Същото.
Добре.
Искам да се обадиш на Дженифър...
и искам да й кажеш да ти каже какво сте си поръчвали за обяд.
Ще те слушам на другия телефон.
- Защо исках да го правя? - Знаеш защо.
- Просто го направи. - Добре.
Само да си взема чаша.
Линията е заета.
Няма никого.
- Ало. - Ало, Дженифър. Тук е Сам.
Добре. Не съм вечеряла с Дженифър.
Добре.
С кого беше?
Бях с познат.
Знам, че си била с познат. Кой беше?
Просто се надявам да не е бил този, за когото си мисля.
Надявам се да не е бил.
Знаех, че лъжеше.
Каквото беше направила, беше станало, а аз направих каквото трябваше ...
но, за бога, Ники беше най-лошото нещо, което е могла да направи.
А какво щеше да е, ако той не спреше?
Това щеше да ни убие и двамата.
Можех да скъсам с него.
Тя беше много сговорчива когато искаше.
И ето как се откачи тя от него.
Хей, Джинджър.
Не забравяй, ако си заподозряна ...
ако нещо те попита, отричай всичко.
Разбра ли? Не искам да го върнат вкъщи в сандък.
Това би било сериозен проблем.
Трябва да си внимателна. Той не е глупак.
Чуваш ли какво ти казвам?
Знам, няма нужда да ми казваш това.
Какво? Мислиш ли, че съм глупачка?
Мислиш ли, че си глупачка? Не.
Мисля, че си красавица. Но трябва да тръгвам.
В това време, Ники така прецакваше нещата по улиците...
че всеки път, кагато Марино се връщаше вкъщи, пратките ставаха все по-малки.
Стигна се дотам, че когато пристигаше ...
не знаеше дали ще го разцелуват или ще го убият.
Франки, искам да те питам нещо.
Нещо лично.
Но искам да ми кажеш истината.
Разбира се, Ремо.
Искам да ми кажеш истината, нали така.
Винаги съм ти казвал истината, Ремо.
Франки ... малчуганът...
той чука жената на Сам, нали?
Защото ако е така, значи имаме проблем.
Какво можех да кажа?
Знаех, че ако дам грешен отговор ...
Ники, Джинджър, Ейс, всички те могат да бъдат убити.
Защото има едно общо между тия старомодници.
Те не обичат някой да чука жените на другите.
Това е лошо за бизнеса.
Така че излъгах, макар че знаех, че да лъжа Гаджи ...
и можех да бъда убит.
- Не, не съм разбрал за такова нещо. - Сигурен ли си?
Абсолютно.
Ремо, нещата там нещо много се прецакаха.
Знам. Затова те питам.
- Виждаш ли, главната ми грижа е Ники. - Мм-мм.
Искам да знам дали прави той всичко, както трябва, дали е добре.
- Добре е. Чудесно. - Моля те да наглеждаш Ники.
- Направи го заради мен. - Няма проблеми.
Не бих искал да рискувам нищо заради нашите приятели. Разбираш ли?
- Разбирам. - Добре.
Франки, ти си добро момче.
Благодаря ти, Ремо.
Сега вече Ники и неговата шайка съвсем се разпуснаха.
Вегас наистина пламна от него.
Поркане, кока, курви.
Направо се оля.
Не беше предишният Ники, нищо общо.
- Прекалено много пиеш. - Шибай се.
Една нощ той удари някакъв три пъти ...
преди тоя да падне.
В старите дни, Ники можеше да го просне с един удар.
Добавете това към общото ...
Може би на Вегас му писна от всички нас.
Неговата тайфа го съпровождаше навсякъде.
Всички те бяха надрусани с кока през половината време.
Започнаха да правят глупости. Най-зле беше Блу.
- Хей, момчета, какво искате? - Полиция! Стой в колата!
Той никога не знаеше да си държи устата затворена.
- Пусни оръжието! - Майната ти!
Ченгетата го застреляха ...
защото помислили, че държи не сандвич, а пистолет.
Може и да се били прави, но кой знае?
Боже господи! Какъв ти пистолет? Държи сандвич в ръцете си.
- Какво искаш? Тъмно като в рог. - Настина тъмно!
- Беше в станиол. Приличаше на пистолет! - Абе малоумник такъв!
- Ще попълвам формуляри през следващите два месеца заради теб! - Какво ще правим?
- Съжалявам! - Бунак!
След това тайфата на Ники започна да излиза по нощите...
и започнаха да обстрелват къщите на полицаите.
Стигнаха до положение, че повече не можеха да говорят в "Златна треска" ...
защото федералните поставиха микрофон в стената.
Дори когато трябваше да говорят навън, трябваше да си прикриват устите ...
По дяволите, пак се прикрива.
защото федералните започнаха да четат по устните им.
Ники получи известие от един, който му дължеше пари.
Той ме попита отново за тебе и жената на Сам.
Върви, върви. Какво каза?
Попита ме отново за тебе и жената на Сам.
Така ли? Какво му каза?
Казах му, че не знам нищо.
Джигс и Тони Горилата казаха, че ако е имало нещо, ти си свършен.
Мислиш ли, че той ще се оплаква нещо зад гърба ми?
Не, ти би узнал за това.
- И какво ще го спре? - Знам, знам.
Повече не му вярвам, но при тях нищо не е наред.
Да, но те продължават да питат за това.
Със сигурност. Нали печелят пари от него.
Имам странното чувство, че той е започнал нещо като война или подобно.
Все още не се сигурен, но знаеш ли какво искам да направя?
Кой е този? Кой е този?
Той е никой.
Знаеш ли какво искам да направя?
Кажи на двама от твоите да изкопаят дупка в пустинята и да ти покажат след това къде е тя.
- Анджело и Бъстър. - Добре, но не съм сигурен още.
- Ще го направят. - Когато съм готов, ще ти кажа.
- Ще ида да видя чифута и ще го накарам да изчезне. - Добре.
Само да знам. Но ти трябва да си готов.
Знаеш за кое ти говоря?
Казах ли ти да правиш нещо?
Казах, че не се сигурен. Ще разбереш. Искам да го обмисля.
Къде са тия нещастници? Доминик не каза ли, че са в мотела?
Около или в банката. Не знам. Там някъде.
Хей, хей, хей, ето какво ти казвам -
Не мога да получа -
удовлетровение -
Не мога да получа - Не мога да получа -
Опитвам се, опитвам се, аз се опитвам, опитвам, опитвам -
Не мога да получа - Не мога да получа -
Веднага се връщам. Ще се върна.
Руди.
Всички позвънявания за мене ги прехвърляй на г-н Шербърт. Веднага се връщам.
- Разбира се , г-н Ротстийн. - Отивам до къщи за малко.
Същите цигари като моите -
Не мога да получа Не, не, не -
Ей, ей, ей - За това говоря -
Тръгва за дома си. - О ... добре.
И аз правя това, и аз се опитвам това -
И се опитвам да направя малко пари -
Мила, мила, мила, мила, мила, мила -
Ехо?
Ехо! Джинджър.
- Помощ, тате! - Ейми!
- Ейми, отвори вратата! - Не мога! Вързана съм.
- Тате! - Какво се случи?
- Кой ти причини това? - Мама.
Отивам да взема нож и да прережа тия въжета, сладурче.
- Не, моля те, моля те! - Добре, тати се връща веднага.
- Кога се случи това, сладурче? - Не знам.
По кое време го направи? Кога излезе тя?
Не знам.
- Ало? - Сами.
- Да. Кое е там? Ник? - Аз съм.
- Да. Добре ли си? - Не, не съм добре.
- Как разбра, че съм тука? - Просто исках да говоря с тебе.
Джинджър я няма. Тя е завързала Ейми и я е заключила в стаята й.
Трябва да я намеря. Не знам къде е.
Слушай, Джинджър е тук, в "Наклоненана кула" с мене.
Тя е там с тебе? Тя е там с тебе.
- Да, тя е тука. - Идвам веднага.
Уф, добре.
- Идва. - Чудесно.
Ейс, чуй, не прави сцени, нали?
- Просто искам да говоря с тая ирландска кучка - Не знаеше към кого да се обърне.
Не знаеше къде да се обърне. Опитва се да запази брака си.
- Ники, искам да говоря с тая скапана кучка. - Ей.
Бъди мил. Успокой топката.
Бъди мил. Не се разбеснявай тук.
Ще изхвърля моята печал -
- Здрасти, Сам. Сигурно не си на себе си?
Да завържеш детето ни и да заключиш скапаната врата? Да не си откачила?
Та това е нашето дете. Ти наред ли си?
Това беше само за малко, Сам. Детегледачката е нямаше.
Ще те наредя здраво за това. Ако още веднъж го направиш, ще те ...
- Просто исках да изляза за малко навън. - Аз трябваше да ...
- Тя беше заспала. Веднага щях да се прибера - Слушай.
- преди още да се е събудила. - Слушай какво, мръсна курво. Слушай ме.
- Майната ти. Исках да се върна ... - Дай да ти кажа нещо.
- преди тя да се е събудила. - Чуй ме. Слушай внимателно.
Ако още веднъж я пипнеш, ако още веднъж направиш нещо такова ...
ще те убия, чисто и просто.
Чу ли ме? Чисто и просто.
- Защо просто не ме оставиш да си ходя, Сам? - Ще те убия!
- Скапана курва. - Ще подпиша всичко, което искаш.
Само искам ключа за бижутата си и да ме оставиш да си ходя.
- Искаш си бижутата ли? - Искам да ме пуснеш.
И да те оставя да ме позориш ли, свиня такава?
Да ме позориш ли? Взимай се в ръце и бъди майка.
Качвай се в колата и веднага се прибирай вкъщи.
Ставай се и се качвай в ... Ста... Ставай, ставай!
- Ставай. - Не бил правила това на твое място.
- Не бих правила ... - Ставай!
- Не бих правила ... - Ставай веднага ... Заплашваш ли ме?
Ще те убия още тука. Ставай и заминавай вкъщи.
- Тръгвам, тръгвам! - Ти ...
- Сега разрешение от него ли ти трябва, за да се прибираш вкъщи? - Е, и?
Кой ти изпи мозъка на паркинга, преди да дойдеш?
- А? - Ти ме разболяваш, ти ...
- Курвата винаги си остава курва. - O, майната ти!
- Майната ти, Сам Ротстийн! Майната ти! - Не мога да получа удовлетворение -
Не мога да получа удовлетворение -
Да, Били Шербърт, моля.
- Кой е? - Били, чуй, после ще ти обяснявам.
- Имаш ли оръжие вкъщи? Веднага го донеси. - Добре.
- Спокойно. Ще го направя. - Добре.
Не, не, не, не, не, удовлетворение -
Стой на място!
Не мога да получа удовлетворение -
Къде е той? Проклятие, искам това чифутско копеле да умре!
Успокой се. Ш-ш-ш. Скрий й колата отзад.
Няма причина да ми криеш колата! Той вече знае!
Какво му каза? Навярно той се е прибрал и е готвил пържола?
Трябва да знам какво точно му каза. Кажи ми какво точно му каза.
Аз ли? Нищо не съм казала. Казах: "Не, не, не" Каквото и той да казваше, аз мълчах.
Казах ти, че това е много опасно.
Аз ти казах: "Джинджър, това е опасна ситуация. Бъди много внимателна."
Ако беше толкова опасна, тогава защо не го уби?
Няма да го убивам. Я земи млъкни.
- Убий го и всичко ще приключи! - Не мисли със задника си!
Познавам го от 35 години, и трябва да го очистя заради тебе ли?
Нещастник.
- Знаех го това. - И какво ще стане с парите ми?
Как сега ще си взема проклетите пари?
Мислиш ли, че той ще ти даде скапаните пари? Да не си мръднала?
- Виж какво му причини на човека? - Какво?
Ако само си беше държала затворена устата.
Каква е разликата! Въобще не трябваше да се набърквам ...
Ах, ти, отрепка такава!
O! Майната ти. Майната ти. Излизай! Излизай, ма!
Излизай, ма!
- Не! Не! - Ела тука, успокой се!
Не трябваше въобще да се набърквам с тая идиотщина!
Ти ще я убиеш. По-спокойно.
- Разкарай я оттука. Разкарай я.
Да вървим, да вървим.
Нямам нужда от теб. Сама ще си взема скапаните пари!
Добре. - Отивам във ФБР! Не ме е страх вече!
- Добре. Бъди внимателна. - Ти ме чука за последен път!
Добре. Хубаво.
- Бъди внимателна. Хайде. Да се прибираме.
- Можеш ли да повярваш? - Виж го ти тоя нещастник.
Прецаках се, Франки. Тоя път здраво се прецаках.
Не трябваше да се захващам с тая шантонерка.
Спокойно. Какво можеше да направиш?
Искам да кажа, че тя ти се навря в ръцете?
Здраво се осрах тука. Какво знаеш ти?
Здраво осиране.
Бях вече оставил дъщерята при съседи ...
и имах около милион в брой и бижута ...
жкоито дадох на Шербърт да заключи в хотела.
Сложи ги в сейфа на хотела и веднага се върни тука.
Тя е сама. Вземи пушката и иди в стаята на Ейми ...
Чакай ме там. - Излез навън и говори с мене!
Ти ме игнорираш, нещастник такъв!
Това искам да кажа! Слез долу веднага!
След долу да говориш, проклет да си!
Майната ти! Проклет да си, ела тука!
Ще мина със скапаната ти кола през гостната!
Шибан страливец! Нещастник!
- Ела тук да говорим, мамка ти! - Ще спреш ли?
- Ти си пияна. Ти си се надрусала. - Не съм!
- Ще съжаляваш, ако не спреш. - Не ме заплашвай!
Повече няма да ме заплашваш!
Отрепка! Боклук! Поболявам се от тебе!
Аз се чукам с Ники Санторо! Така е! Той ми е новия спонсор!
Какво ще кажеш, шибаняк!
Какво ме гледате? Майната му!
Хей. Прибирайте се вътре! Това не е ваша работа!
Няма повече да се занимавам с твоите лайна!
Отивам в ФБР! Ще отида в полицията!
- Няма да те пазя повече, мамка ти! - Г-жо Ротстийн ... Шшш...
Не ме пуска вътре!
Г- н Ротстийн, съжалявам. Получихме оплакване за шумотевица.
Опитвам се да си вляза в къщата. Той не ме пуска.
Няма да я пусна вътре. Съжалявам, Ранди, но няма да я пусна вътре.
- Няма да я пусна вътре при това поведение. - Няма да му пусне ли?
- Кой знае какво ще направи вътре. - Че какво ще направя?
Не съм се преобличала два дни!
- Просто искам да си взема някои неща! Голяма работа! - Добре.
Какво ще кажете да я пуснем вътре, за да си вземе някои неща?
- Все пак половината къща е нейна. - Страх ме е да я пускам вътре.
Не те е страх, нещастнико! - Страх ме е, че ще потроши всичко.
- Пусни ме в къщата! Ей, ей, ей!
Нещастник, отрепка! - Спокойно. Ей. Моля ви се!
Трябва да те е страх от това как се отнасяш с мене!
- Може би ще е по-лесно ... - ако й разрешим да си вземе нещата ...
...ние ще сме тук за всеки случай. - Ако се успокои, ще й разреша да влезе вътре
- Аз съм спокойна! - Ако се успокои ...
ще я пусна вкъщи за пет минути ...
ако вие, господа, я съпроводите, в случай, че не иска след това да напусне.
- Може ли да вляза? Може ли? - Това не е проблем.
- Джеф, ще влезеш ли с нея? - Да, да. Чудесно! Майната ти!
Няма да повярвате колко важно е това за мене. Той е заключил всичките ми важни неща.
Всичките ми документи и неща, трябва да ги взема ... Затова не му позволявайте да идва.
Знам, че те са в бюрото му ... Мамка му.
Бъдете внимателен. Може да се появи всеки момент.
Гледате ли за него?
Готово.
Не я искам вътре повече от няколко минути.
Не, не повече от 2-3 минути. Имаме и друга работа, освен тази.
Ще я пришпоря.
- Другото наред ли е, освен това? - Да. Добре е.
- Как е семейството ти? - Не е лошо. Между другото,
жена ми пак е бременна.
- О, това е хубаво. Поздравления. - Благодаря.
Много сме щастливи от това.
Искам да взема само още едно нещо и тръгваме.
О, как ме вбесява това! Не се тревожи.
Щеше да е чудесно ...
ако вие, момчета, дойдете с мене ...
защото той ме заплашва!
Късмет. Благодаря ви.
Не мога да повярвам.
Искам да взема малко пари. Ще дойдете ли с мене?
- Чарли, трябва да я спреш. На всяка цена. - Съжалявам, Сам.
- Какво мога да направя? - Тя е скапана наркоманка. Не е на себе си!
Тя има ключ. Все още се води на двете ви имена.
- O! - Нищо не мога да направя. Бих искал да ти помогна,
...но не мога. - По закон тя не може да го вземе.
Законно не може. Половината е мое. - Ейс, чуй ме.
Нищо не мога да направя. - Половината... идвам веднага.
По дяволите! Проклятие.
Ох, ще ми трябва чанта. Попитайте някого за голяма чанта.
- Донеси чанта, човече. - Ето, ето.
- Госпожо, не мога да ги взема. - Не, можеш, можеш. Беше толкова мил с мене.
- Да, просто дръж чантата отворена. Добре? И аз ще мога ...
O, господи, това е той. Трябва да го спрете.
Каза, че ще ме убие. Трябва да го спрете.
Г- н Рот... Г-н Рот... Г- н Ротстийн, един момент.
Чакайте малко.
- Тя си тръгва! - Нищо не можем да направим.
- Нищо не можем да направим - Вижте, вижте, вижте.
Не можете да я спрете за превишена скорост, а? Вижте какво прави.
- Нищо не можем да направим. Тя имаше ключ. - Води се титуляр.
- Давай да я настигнем на станция "Ситго". - Добре. Да вървим.
- Арестуваме ви за ... - За какво?
- Ние ви арестуваме за помощ и подстрекателство ... - За какво?
- Арестуваме ви за помощ и подстрекателство. - Но аз просто си тръгвам.
След всичките заплахи и други глупости ...
стоварили се върху главата й, Джинджър не можа нищо да им каже.
Но, между другото, на федералните тя вече не им и трябваше.
Но това е мое.
Те бяха събрали всички парчета от мозайката.
Но аз не съм направила нищо.
Всички започнаха да се сгромолясват, един след друг като домино.
От Пискано, когото бяха подслушали...
та до Ники, Джинджър, мене и моя лиценз ...
Направо рай. Направо го осрахме.
- Мамо. - Да, някой чука на вратата.
ФРБ, имаме федерална заповед за обиск.
Та аз усетих студения повей и изчезнах.
Кой би искал да се бърка в тия лайна?
- Казвам се Марк Каспър. Специален агент от ФБР. - Така ли?
- Може ли да се обадя по телефона? - Ей, чакай малко.
Можете да се обадите, но не трябва така да ни говорите.
Всички вън от стаята. След сигнала.
Те заловиха почти всички.
Това място е затворено!
Вземи отчетния лист. Искам да задържите всички документи, без значение какви са.
Сложете всички кутии на масата.
А, да. Ето ги и тях. Ама се дреболии.
Грийн ли? Дори и не питайте.
- 30 000$ са ваши. - Не, не са. Защото не ме интересуват.
Мене ме шантажираха. Желая да ви разкажа всичко, което искате да знаете.
Няма какво да крия.
Накрая за капак! Не можех да повярвам. Намериха записките на Пискано за разходите.
O, това е добре. Бинго.
Все едно им даде фотокопие.
Имена на хора, адреси, дати, всичко.
- Вижте това. Толкова ви благодариме, г- н Пискано. Колко мило от ваша страна.
- Това са книги на майка ми. - Вие сте арестуван.
Ама че гумена глава!
- Спокойно. - Чакайте!
- Чакайте! Той е болен! O, господи! - Отдръпнете се.
- Мисля, че е сърцето! O, господи! Диша ли? - Бърза помощ!
Бедният Арти. Така се притесни, че получи инфаркт ...
и падна мъртъв точно пред очите на жена си.
- Успокойте се! - Арти! Не, няма да се успокоя!
- Той ми е съпруг! Арти! Арти! - Не можем да му помогнем ако ...
А в края на деня ...
те накрая дойдоха при мене със снимките.
- Защо да пазиш приятел, който така те предаде?
Но аз не исках да ги гледам.
Аз не исках да гледам тези, които ги доведоха тях.
Ваша чест, както можете да видите, моите клиенти са стари и немощни.
Всяко затваряне може да доведе до сериозни здравославни проблеми.
Когато шефовете бяха арестувани, някои бяха толкова стари ...
че имаха нужда от доктори дори в съда.
Предварителното следствие препоръчва гаранцията да не се променя.
Обявявам прекъсване.
Което изглеждаше, че те могат да получат...
по 25 години затвор за източване на казиното...
болни или не толкова, знаете, че хората щяха да ги подкастрят.
И така, в деня на призоваването, те направиха своята среща точно в задния двор на съда.
Когато се случи нещо такова, знаете как ще свършат нещата.
Винаги е по-добре без свидетели. И така какво ще правим с Анди?
Няма да проговори. Той е добро дете.
Мъжко момче, точно като своя старец.
Така го виждам аз.
Съгласен съм. Стабилен е. Той е Марино.
Така е. Винаги е бил така. Ремо, ти какво мислиш?
Вижте ... защо не дадем шанс?
Поне така аз чувствам.
Извикай Арти. Кажи му, не ме интересува какво...
- Да бъде в офиса ми в четвъртък сутринта преди 11:00. - Готово.
Страшно важно е. Ще имам разговор с него ...
Колкото и да го харесваха, той не беше един от нас.
Не беше италианец. Знаеха, че може да проговори.
Иначе Стоуни можеше още да е жив.
Първият, който трябваше да изчезне, беше Джон Нанс.
Той намери тихо, топло, усамотено местенце в Коста Рика.
Мислеше, че никой няма да го намери там.
Но синът му беше пипнат за наркотици от федералните.
Разбира се, шефовете бяха уплашени, че той ще се появи от скривалището си...
за да спаси детето си и че ще ги издаде.
И така ...
Къде си тръгнал, отрепко?
Но както и да е, те всичките щяха да го последват.
Всички щяха да са долу.
Майната ти.
Преди да разбереш ...
всеки, които знаеше нещо за това, беше премахнат.
O, не! Не! Не!
След като си тръгна, Джинджър не беше много полезна за никого.
Свърза се с някакви сводници, издънки, наркомани и рокери в Лос Анжелис.
Само за няколко месеца успя да потроши всичките пари и бижута.
След като намерили тялото й ...
наех частен лекар да направи повторна аутопсия.
Каза ми, че са й дали свръхдоза.
Накрая единственото, което й остана, бяха 3600$ в чисто нови монети.
Нямаше значение какво ще кажат федералните или вестниците по бомбения атентат срещу мен.
Беше си аматьорска работа, това мога да ви кажа.
Който и да беше, той бе поставил динамита под седалката на шофьора.
Но което той не знаеше, както и никой друг извън завода беше, че ...
този модел кола беше направен със специална метална плоча под шофьорската седалка.
Това беше единственото нещо, което ми спаси живота.
Бомбаджията не беше никога разкрит, но аз подозирах кой е драснал фитила.
Здрасти, Ники.
И насочих силите където трябва.
- Как си? - Какво правиш?
Отидоха месеци, докато всичко се успокои.
Но, накрая, моите момчета излязоха под гаранция ...
и шефовете поискаха да изпратя брат си Доминик извън Вегас.
Все заради тия долари. Все тия шибани долари.
Все още беше много горещо за мен дори да съм близо до Вегас.
Така че организирах среща с момчетата далеч от патардията.
Не исках брат ми да се мотае наоколо. Тоест, което си право, си е право.
Те не се размотаваха ...
Е.. а си майката!
Какво по ...
Хайде, шибаняк!
- Яки момчета! Ти и скапания ти брат!
- Вие скапана измет! Стига!
- Франки! - Стига! Виждаш ли? Внимавай!
- Франки! Франки! Лайно такова! - Майната ти, скапаняко!
Скапан педал, нещастник!
Не, не, не, не!
На ти, скапаняко!
Франки, остави хлапето на мира. Още диша.
Още диша. Остави го. Франки!
Добре. Съблечи го.
Не така. Не така, по дяволите.
Ах, Доминик. О, Дом.
Доминик. Доминик.
Доминик.
Оо, Доминик.
Хайде, хайде.
- Да ги заровим ли? - Да.
Свършено беше с тях.
На шефовете им беше омръзнало от Ники. Беше им писнало.
Колко можеха да отнесат? Наказаха ги за назидание на останалите.
Заровиха ги докато още дишаха.
Господине, добре ли сте? Внимавайте!
- Г-не, добре ли сте? - Да.
Те имаха други идеи за мене.
Имаме нужда от малко помощ!
Вие сте късметлия, господине.
Градът нямаше вече да е същия.
След "Танжирс", големите корпорации поеха всичко.
Днес прилича на Дисниленд.
И докато децата играят на пирати...
майките и татковците пускаха парите за наем и режийни, че и парите за колеж на юношите ...
в процепите на автоматите.
В старото време крупиетата ти знаеха името, какво пиеш, какво играеш.
Днес е като проверка на летището.
И ако си поръчаш руум сървиз, ти си щастливец ако го получиш преди четвъртък.
Днес всичко отмина. Виждаш някоя акула с четири милиона в куфар ...
и някой 25-годишен сополанко да иска номера на социалната си осигуровка.
След като духът е изпуснат от бутилката ...
корпорациите практически разкъсаха всички стари казина.
И от къде дойдоха парите за повторното построяване на "Пирамидите"?
Наркотици.
Още ли не вярвате?
Вероятен. Може би под въпрос.
Кажете ми, ако разберете.
Но накрая поне не се завърнах там, откъдето тръгнах.
Още можех да познавам победителите ...
и можех още да правя пари за всички хора от родния край.
А кой се бърка в печалившите неща?
Това беше.