23.978
Ей, Джак, къде се губиш? - Идвам, г-н Скараманга.
Половината. Останалото после.
Изчакай го там.
Ще дойде след малко...
Ваната ви е готова, г-н Скараманга.
Така щеше да е твърде лесно. Заключено е.
Опитайте друго.
Хей, Ал!
Където и да си, не ми се сърди.
Къде е пистолетът ви, г-н Скараманга?
Малкият ви златен пистолет.
Къде ли е?
Не ни се беше случвало досега.
Къде е?
Излъгах ви!
Топло...
Много топло.
Как ще слезете по стълбите?
Толкова е близо, а е толкова недостижим.
Браво, г-н Скараманга. Отново успяхте.
Този беше най-добрият. - Не беше зле. Никак даже.
Трудно ще ми вземеш парите. - Има време.
И последното су ще ви взема. - Ще видим.
РОДЖЪР МУР
МЪЖЪТ СЪС ЗЛАТНИЯ ПИСТОЛЕТ
КРИСТОФЪР ЛИЙ
БРИТ ЕКЛАНД
МОД АДАМС
Оператори: ТЕД МУР и ОСУАЛД МОРИС
Музика ДЖОН БАРИ
Сценаристи: РИЧАРД МЕЙБАУМ и ТОМ МАНКЕВИЧ
Режисьор ГАЙ ХАМИЛТЪН
Добро утро, сър.
Колторп.
Г-н началник-щаб.
Какво знаете за някой си Скараманга?
О, да. Мъжът със златния пистолет.
Роден в цирк. Баща кубинец, майка англичанка, змиеукротителка.
На 10 вече е невероятен стрелец. На 15 е номер едно в Рио.
КГБ го наема по това време и го обучава в Европа.
Става търсен, но зле платен убиец. Почва да работи сам през 50-те.
Сега взима по 1 милион на задача. Няма негова снимка в архива,
но си има една отличителна черта.
Външна папила. - Моля?
Млечна жлеза. Трето зърно.
Винаги използва златни куршуми. Оттук и прякорът му.
Мисля, че това е всичко. Защо питате, сър?
Очарователен сувенир. Дори е с моя номер.
Именно.
Кой би дал милион долара за главата ми?
Ревниви съпрузи, вбесени готвачи, унизени шивачи. Безкраен списък.
Пък и този сувенир беше изпратен с бележка специално до теб.
Има отпечатъци на Скараманга.
Потвърдиха ги от ЦРУ. - Защо ще ме предупреждава?
Разчита на репутацията си да сплаши следващата жертва.
Благодаря ви, господа.
Освобождавам ви от сегашната задача, 007.
Енергийната криза не е преминала.
Откриването на Гибсън и формулата за слънчева енергия е по-важна.
Така е.
Но не мога да застрашавам мисията,
в случай че Скараманга се появи и ти вкара някой куршум.
Подкрепям желанието ти да се оттеглиш.
Вземи си отпуск, докато нещата поутихнат.
Или докато ме убие.
Никой не знае как изглежда, нито къде е,
така че може да сметнем, че има предимство пред теб.
Това е всичко, 007.
Ако го открия пръв, това ще промени нещата.
Драматично.
Не мислиш ли?
Приятен ден, Бонд.
Добро утро, Мънипени. Къде е Феърбанкс?
В Аляска. - Не. Бил Феърбанкс, 002.
Горкия, пропуснах го. - Но златният пистолет не е.
Това не беше потвърдено.
Къде е бил 002 тогава? - Бейрут, 69-а.
В кабаре с някоя си Саида. - Ти си по-добра от компютър.
В много отношения. А ти никога не се възползваш.
Мънипени? - Идвам, сър.
Един момент, скъпа.
Защо не е потвърдено, че Скараманга е убиецът?
Така и не откриха куршума...
... скъпи.
Влез.
Добър вечер. Казвам се Бонд. Джеймс Бонд.
Танцът ви е страхотен.
Като вас самата.
И вие сте много красив.
Обикновено не се натрапвам така,
но сме имали общ приятел, мисля. Бил Феърбанкс.
Казаха ми, че сте били заедно,
когато са ви прекъснали доста грубо.
А, да, Бил!
Каква ужасна нощ! Никога няма да го забравя.
Видяхте ли кой го застреля? - Не, бях затворила очи.
Поне е умрял щастлив. - Куршумът мина през него.
И стигна до тук през гърба му? - Не, през врата му.
Извадих го от стената, преди да дойде полицията.
Сега ми носи късмет. Никога не танцувам без него.
На Бил щеше да му хареса.
Нека оставим миналото настрана.
Надявах се да го кажете.
Дълго ли ще останете в Бейрут? - Ами зависи...
Какъв съм непохватен...
Имаш великолепен корем.
Парфюмът ми!
Няма ми късмета.
Оттук не изглежда така.
Такси до хотела, господине? - Не, до най-близката аптека.
Дум-дум куршумите избухват при удар.
Така нанасят максимално поражение.
Убеден съм.
Къде и от кого е направен? - Разполагаме само с това.
20.003 грама, което означава,
че е изстрелян с 40.2 калибър.
Няма пистолет с такъв калибър. - Може да не произвеждат официално,
но това не значи, че не съществува.
ю Бранч прави куршуми с нередовен калибър
за най-различни цели.
И ние не ги маркираме. - За да не ги идентифицират.
Няма ли някакъв начин да проследим този?
Много ми струваше да го набавя. - Не е невъзможно.
Не е по нашите стандарти. 23 карата злато с примес на никел.
В Европа не го използват. Правят го в Индия.
Далечният изток?
Защо не Индия? - Съдържанието на никел е ниско.
Лазар?
Оригинално.
Трябва да призная, че е направено с въображение.
Какво, по дяволите, е Лазар? - Не какво, а кой.
Един португалец. Живее в Макао. - Той е направил куршума, 007.
Съжалявам, че ви прекъсвам, но тук ли живее сеньор Лазар?
Лазар.
Дадоха ми този адрес. Тук ли...
Сеньор Лазар?
Казвам се Бонд. Джеймс Бонд. - Неочаквана чест, г-н Бонд.
Репутацията ви предхожда. Насам, моля.
Да направя нещо за вас ще бъде върхът в кариерата ми.
Може би пушка. Ето един интересен модел.
Поръча го клиент...
... загубил два пръста. Моля.
И спусъкът го няма. - Вграден е в приклада. Натиснете.
Мерникът е дисбалансиран. - Имате 5 пръста.
Спусъкът е направен за три. Затова изстрелът ви избяга с 3 см.
Аз залагам на прецизната изработка. Манифактурата...
... вашия "Валтер" например... Оставил съм го на другите.
Ами мунициите? - Според изискванията.
Дори от злато, ако пожелая?
Вече съм имал такъв клиент. - Знам.
Франциско Скараманга.
Отношенията ми с клиентите са конфиденциални, г-н Бонд.
Като при доктор. Или при свещеник и каещ се.
Правите оръжия за бандити без пръсти и куршуми за убийци.
Г-н Бонд, не куршумите убиват,
а пръстът зад спусъка. - Именно.
Целя се в слабините ви.
Така че говорете или почивайте в мир.
Никога не съм виждал Скараманга! - Той е най-добрият ви клиент.
Но за съжаление рядко поръчва. - Кога беше последната пратка?
Г-н Бонд, не може така...
Прав бяхте. 3 см по-долу.
Току-що приключих спешна поръчка. - Кой е куриерът?
Нося ги в казиното. Плащат ми и куршумите изчезват.
Дами и господа, след минута пристигаме в пристанище Хонконг.
Пригответе паспортите си, за да избегнете ненужно забавяне.
Вляво са останките от "Кралица Елизабет",
потънал при загадъчни обстоятелства през 71-а.
Вляво е Каулуун, а вдясно - остров Хонконг.
Такси!
Карайте след ролса.
Мадам, преместете... ако обичате.
Съжалявам, че закъснях, Джеймс. Съобщението ти току-що пристигна.
Много ми помогна, Гуднайт! Отивай в офиса и провери колата.
АУ 603, зелен ролс. - Зелен ролс?
Да, зелен ролс-ройс. Хонконг едва ли е пълен с такива.
Хотелски коли. Всички ролсове са на хотел "Пенинсула".
Виж какви неща съм научила за две години в централата.
Джеймс, така се радвам да те видя.
Къде отиваш? - Трябва да разбера нещо.
Обектът е в стая 602. Довечера ще вечерям с теб,
но първо ще свърша една специална работа.
Видях я твоята специална работа! - Не бих постъпил така с теб.
Точно обратното!
Моля ви. - Ще се справя.
Може да ми отворите вратата.
Аз отвори шампанско? - Не, изненада е.
Добър ден.
Воден пистолет? - Подайте ми хавлията.
Обърнете се.
Винаги ли се къпете с пистолет?
Вдигнете ръце и се махайте!
Вървете. - Не отговорихте на въпроса ми.
Рецепция, слушам ви. - Обажда се Андерс, стая 602...
Оставете ги! - Сега разбирам предупреждението.
Дайте ми ги!
Определено са вредни за здравето.
Боли ме ръката. - Ще ви я счупя,
ако не кажете за кого са куршумите. - Не мога.
Ще ме убие. - Кой?
Не мога да ви кажа.
Скараманга.
Видяхте ли, че можете?
За него ли работите? - Не работя за него.
Той е... Аз съм му...
Значи е и любовник. - Само преди да убие.
Също като тореадорите. Казват, че било добре за очите.
Загледал се е в мен. Къде да го намеря?
Не знам.
Попитах къде? - Не знам, не ми казва всичко.
Има среща в "Ботъмс Ап" довечера.
Как да го позная? - Висок, строен и тъмен.
Като леля ми. Нещо по-особено? - Да, не е като другите...
Има три...
Крайно любопитно и също толкова безполезно.
Освен ако клубът не е за стриптийз и Скараманга не танцува там.
Постарай се повече!
Обикновено носи бял костюм, черна вратовръзка и много злато.
Напредваш.
Не искам да ми извиваш ръката повече.
И аз не искам. Затова ще направиш следното:
ще му занесеш златните куршуми, защото иначе може да не се появи.
А аз искам да дойде. - Нима ще ми се довериш?
Не. Скараманга също, ако разбере за малкия ни разговор.
Кой знае, може дори да ти пусне някой от златните куршуми.
Ще бъде жалко - толкова са скъпи.
Ще му ги занеса.
Да пием за това.
До дъно?
Сода или бира? - Бира, ако обичате.
Полиция! Хвърли оръжието!
Хвърли го!
Арестуван сте.
Махни се оттам!
Ако проверите, ще разберете, че не съм стрелял.
Ще ми разкажете в управлението.
Прибирам го по параграф 473.
Не се идентифицирахте. - И това ще стане.
Мислех, че отиваме в полицията. - Да, откъм Каулуун.
Каулуун е натам. - Отиваме в новите територии.
Добре дошли на борда, полковник Бонд.
Насам, сър.
Влезте през люка, ако обичате.
Добър вечер, сър.
Бихте ли ме последвали?
Наклонен изглежда различно. - С китайците от едната страна,
и американците от другата, само тук не могат да ни подслушват.
При тия цени на имотите в Хонконг, е доста практично. Върви ли?
Извадихме един китайски изтребител.
Добър вечер, 007. Радвам се, че още сте жив.
Ако ще правите нощни обиколки из "Сузи Уонг",
предупреждавайте този човек.
Не можех да ви оставя на полицията. Не знаех какво знаете.
Нищо. Но смятам, че Скараманга не се е целел в мен.
Всъщност, доста се изненадах, когато видях кого убиха.
Не се и съмнявам.
Специалиста по слънчева енергия. Гибсън.
Беше се съгласил да се предаде. Затова сме тук с професор Фрезиър.
Лейтенант Хип трябваше да установи контакт.
Почти ми се иска Скараманга да се е целел във вас.
Гибсън щеше ли да съдейства?
Предложи среща в Банкок, за да преговаря за имунитет.
Защо в Банкок? - Работи там за Хай Фат.
Името ми е познато. - Магнат, собственик на "Хай Фат".
Бизнесът му е законен.
Какво предлагаше Гибсън? - "Солекс". Имал 95% КПД.
Той направо е решил проблема с енергийната криза!
Да, нали и ти това ми каза.
Въглищата и нефтът свършвали, уранът бил опасен,
геотермалният контрол - скъп. Това съм го чувал вече.
Къде е "Солекс"-ът? - Компонентът,
който превръща слънчевата радиация в електричество.
Той е ей толкова голям. - Ще проверя дали действа.
Толкова е вълнуващо. Мога ли да го видя, лейтенант?
Показа ми го за малко в бара и го прибра в джоба си.
Когато го застреляха, не беше там.
Проверих.
Поздравявам ви, господа.
Вместо "Солекс" си имаме труп. И никакви следи.
Имаме една, сър.
Ако предположим, че убиецът е Скараманга,
значи са му платили 1 милион. - За Хай Фат ли намеквате?
Той може да си го позволи. - За него са джобни пари.
Мисля си, сър, ако Хай Фат е наел Скараманга,
едва ли са се срещнали лично. - Защо?
Ако възникне проблем, нищо не ги свързва.
Това ме подсеща как да подходя с Хай Фат.
Кю, ще ми трябва това.
Но моля ви, 007! - Признавам, че е малко откачено.
Ще вземете Гуднайт с вас.
Гуднайт, сър? - След провала тази вечер,
една опитна свръзка ще ви е от полза.
Благодаря ви, сър. - Няма и да припарите до Хай Фат.
Минавал съм покрай имението му. То е на един строго охраняван хълм.
Няма начин, пълно е с охрана. Виж сам.
Хай Фай държи на уединението си. - Сигурен съм, че ще ме приеме.
380 000 долара. - Плюс нашия дял.
142,000 долара. - Това общо ли е?
Добро утро. Как е водата? - Проверете сам.
Изкушавате ме, госпожице... - Чуй Ме.
Моля?
Има един проблем. Нямам бански. - И аз нямам.
Какво правите тук?
Махайте се веднага.
Ще ви...
Спокойно, може да си вървите.
Простете ми, г-н Скараманга.
Извини ме, Чуй Ме. - Чао, чао.
Разбирате изненадата ми.
Бяхме се разбрали.
Не трябваше да се срещаме.
Мислех аномалията ви за мит.
Има култове, които я смятат за символ на сексуална мощ.
Свикнал съм вече.
Защо сте дошли? - Бонд. Джеймс Бонд.
Познавам ли господина? - Той ви познава.
Нека не звучи нескромно, но тук всички ме познават.
Бонд също го познават.
007 от Британските тайни служби. Разрешено му е да убива.
Дори аз го смятам за добър.
Разхождаше се около "Ботъмс Ап". - Съвпадение.
Не вярвам в съвпаденията. Той знае нещо.
И за него ли да ви дам 1 милион? - От вас зависи.
Ще си помисля.
Щом сте дошли, ще вечеряте ли с мен?
С удоволствие.
Елате в 9. Линг По, изпратете джентълмена.
Видя го, а? - Дори ме покани на вечеря.
Явно съм го заинтригувал.
Един ден ще си почивам в този мавзолей.
След дълъг и щастлив живот.
Не смятам да позволя на г-н Бонд да го скъси.
Ще взема колата.
Предпочитам да вечерям с теб. - Разбирам, Джеймс.
Не се бави много. - Ще ти се обадя...
... за лека среднощна закуска. - Ще изстудя виното.
И да затоплиш всичко останало.
Довиждане...
Да затопля всичко останало, а?
Нали нямате нищо против да закараме племенниците ми?
Добър вечер. - Добър вечер.
Не си го представях така. - Нито пък аз.
Хай Фат е тръгнал.
Ще оставя момичетата и се връщам.
Чао, чао.
Казвам се Скараманга. Г-н Фат ме очаква.
Земята на мечките?!
Приятна вечер, нали?
Дай го насам!
Спри!
Не тук!
Това е домът ми. Заведете г-н Бонд в школата.
В рая съм.
Определено съм в рая.
Върнете го обратно!
Добре ли сте? - Как ме намери?
Тази школа е на Хай Фат.
Отдръпнете се, момичета.
Забравих да ти кажа. Баща им има школа по карате.
Дръжте се!
Спри! Той не се е качил.
На това му казвам мексикански боклук, господа.
100 бата, красива госпожо. - Не, благодаря.
80 бата... 60, госпожо.
Истински слон за 60.
Слон, господине! За 100 бата.
Слон, истински слон.
60 бата.
Хубав мъж сте. 40 бата.
Давам ви го за 20.
Ще ти дам 20 000, ако подкараш това корито.
20 000 бата! - Ще ти бъда длъжник.
Мръсни туристи! 20 000 бата.
По-бързо! По-бързо!
Проклето морско свинче такова! - Стига де, Джей Даблю.
Ела да го опиташ това при мене. Ще ти скъсам задника!
Виж, Джей Даблю!
Искам едно такова слонче. - Ама ние сме демократи, Мейбъл.
Така е, ще закъснявате за работа, като още сте по пижами.
Знаех си.
По-зле сте с контрола на трафика от някое врабче, идиоти с идиоти.
Махни си памуко-берящия хобот от панталоните ми!
Ама че си грозен...
Джей Даблю! Къде си?
Не съм те наел да правиш грешки! Чула и още шестима.
Ама какво ми обясняваш, това на нищо не прилича,
чувал с ориз такъв.
На какво ги учат в тая школа? На балет?
Не намирам нищо смешно в бягството на г-н Бонд.
Подценихте го. - Дори моето влияние не се простира
до Британските тайни служби.
Не смятам да рискувам проекта, в който са половината ми пари.
Особено сега, когато е готов да ми донесе милиони.
Къде ще се скриете? - Това не ви засяга.
Вземете.
Върнете го в завода и не си тръгвайте без разрешение.
Напомням ви, че работите за мен.
Като младши партньор вие сте удобство, нищо повече.
Не съм ви наел да ми се месите.
Това ясно ли е? - Да, съвсем ясно.
Вече съжалявам, че ви наех. Но не там е проблемът.
Бонд не знае, че сте тук. Не ви е виждал дори.
Проблемът е, че е виждал мен. - Това не е проблем.
Какво стана?
Г-н Фат си подаде оставката в моя полза.
Много си харесваше мавзолея.
Сложете го вътре.
Извинявай, скъпа, Хип е виновен.
На всяко запитване за Хай Фат получавам мил ориенталски отказ.
С комплименти.
Фу Як? - Реколта 74, сър.
Харесва ми. - Така ли?
Не виното, униформата ти.
Елегантна линия, няма копчета. - Стандартът за югоизточна Азия.
Копчетата са отзад.
Кю ги е сложил там, нали? Има ли едно за самоунищожение?
Не, но последното има предавател. - Колко оригинално.
Предлагам тост.
За този момент... и за това, което предстои.
В нашия занаят няма как да знаем това, което предстои.
Бог знае къде ще сме догодина по това време.
На двата края на света сигурно. - Твърде далече е.
Ако Хип не намери някаква следа, ще останем без работа тази вечер.
Или бъркам?
Изкушаваш ме, скъпи.
Но не искам да съм нечие увлечение само за няколко часа.
Фу Як.
Гуднайт! Каква приятна изненада.
Твърдостта ми май не трая дълго.
Учиха ме да очаквам неочакваното...
... но не ме подготвиха за теб посред нощ.
Джеймс. Мислех, че няма да дочакам този момент.
Защо размисли? - Защото съм слаба.
Не мърдай!
Г-це Андерс... Не ви познах облечена.
Подкупих един пиколо да ме пусне.
Дойдох да ви предупредя.
В голяма опасност сте. - Обикновено е така.
Затова използвам стария трик с трите възглавници.
Рискувам живота си тук. - Загрижеността ви ме трогва.
Но ме и учудва.
Скараманга е в Банкок. - Беше и в Хонконг,
но не заради мен. Това вече го обсъдихме.
Той е чудовище. Мразя го.
Напусни го тогава. - Не мога просто да си тръгна.
Скараманга ще ме открие навсякъде. - Трябва ти добър адвокат.
Трябва ми 007. Кой мислиш, че ти прати онзи куршум в Лондон?
Аз.
Не беше лесно да набавя отпечатъка му.
Прости ми, но схващам бавно. - Само ти можеш да го убиеш.
Защо мислиш така? - Знам как говори за теб.
Харесва те. - Поласкан съм.
Искам той да умре.
Кажи цена. Ще направя всичко.
Вземи ме, ако искаш. Не съм непривлекателна.
Стигнахме до истината.
Сънувах как ме освобождаваш.
Аз пък сънувах един "Солекс".
Чувала ли си за него?
Може да получиш и него.
Дрехите ми са там. - Влизай вътре.
Ще я убия! - По-късно.
Очарователно.
Да изпратиш онзи куршум... Знаменито.
Закъсняваш. - Филмът беше дълъг.
Какво правиш? - Прибирам си накитите.
Може да излезеш вече. - Колко е часът?
Към два. - Два? Била съм тук два часа?
Беше по служба. - Сутринта си подавам оставката.
Гуднайт, разузнаването има нужда от жени като теб.
Но явно ти нямаш!
Прости ми, скъпа. Ще дойде и твоят ред.
Щом тя ми донесе "Солекс"-а. - За да убиеш Скараманга?
Само ако ми донесе "Солекс"-а преди това.
Преди това? Явно си много добър.
Това ще го разберем следващия път, като я видя.
Тя урежда всичко.
Извинявай, че закъснях.
Трафикът е по-лош отколкото на Пикадили.
Той установи контакт.
Как се справя чаровникът? - Защо питаш въобще.
Ще се видим отвън.
Донесе ли го?
Скъпа, забравих го в чантата ти. Тук трябва да е.
Билетът ни трябва за... митницата. - Няма го, г-н Бонд. Проверих вече.
И това не бих правил. Погледнете назад.
По-надолу.
Пистолет с фъстъците. Колко оригинално.
Казвам се Скараманга. Франциско Скараманга.
Чувствам ви познат, макар че не беше нужно да се запознаваме.
Дължа това удоволствие изцяло на г-ца Андерс.
Показвате благодарността си по странен начин.
Тя не можеше да служи на двама господари.
Труден изстрел, но крайно приятен. - Имаме си своите малки радости.
Моите винаги са били оръжията.
Израснах в цирк. Единственият ми приятел...
... бе един африкански слон.
Един ден укротителят го нарани и той подивя.
Дойде при мен целият в кръв. Умираше.
Застана на един крак - най-добрият му номер.
Качи ме на гърба си.
Онзи стреля в окото му...
... а аз - в неговото. - Око за око. Фъстъци?
Винаги съм обичал животните, а да убивам хора - още повече.
Вземи. Внимавай да не го загубиш!
Трябва да помогна на Джеймс. - Обърка ли се нещо?
Едно джудже му е опряло пистолет. - Какво джудже?
Онова, което беше при "Ботъмс Ап". Момичето е мъртво, викай полиция.
Ще си намеря друго момиче, както и това, което ми откраднаха.
Нямам нищо против вас, но дано не се срещаме отново.
Малкият с фъстъците не би одобрил? - Не, не би.
Искаш ли да опиташ от моите?
Къде е "Солекс"-ът? - Дадох го на Гуднайт.
А тя къде е? - Отвън.
Сигурно е при колата.
Жени... Дай уоки-токито.
Гуднайт, къде си? - Затвориха ме в един багажник.
Къде? - В колата на джуджето.
Бронзова, с черен покрив. Номер 7543.
Ключовете. - Не са в мен.
Къде са ключовете за колата? - В мен са, "Солекс"-ът също.
Такси! Стой там, Гуднайт. Видяхме колата.
Такси! Такси!
Такси!
Ще ми направиш ли показно, момче? - Разбира се, сър.
Какво става тук, по дяволите?
Ама аз те познавам. - О, не.
Ти си оня, тайният агент, англичанинът!
Преследваш някого, а? Комуняги? Да ги пипнем!
С теб съм.
Мисля, че имаме проблем.
Отбий колата бе, жълтур! Аз съм полицай.
Джеймс, там ли си още?
Джеймс! Чуваш ли ме, Джеймс?
Спокойно, Гуднайт. - Кой е?
Ами... централата. - Дай да им кажа нещо.
Тук шериф Пепър, от Луизиана. Обадете се на жена ми в хотела.
Кажете й, че съм на мисия.
Ще помагам. Нали? - Да.
Та кого гоним, момче?
Помести се бе! Мърдай!
Махни тоя боклук от пътя.
Свиха наляво.
Я настъпи малко, момче.
Къде, по дяволите, изчезнаха тия?
Прецакаха те, момче.
Най-близкият мост е на три километра.
Мамка му! Сега какво ще правиш, момче?
Мостът е натам бе!
Ама ти да не... - ... много ясно, момче.
Чувал ли си за Ивъл Канивъл?
Това не съм го правил досега. - Всъщност и аз не съм.
Е, сега ги сгащихме, момче.
Ти стой тука. Това е по моята част.
Добре е, че идвате, момчета.
Шериф Пепър от Луизиана. Ето ми документите.
Тука с партньора сме на специална мисия.
Какво правиш, по дяволите? Върни си ми портфейла.
Вратите.
Не може така. Върнете ми портфейла.
Свали проклетите белезници. Ще те съдя за полицейски произвол.
Имам връзки.
Ще докарам ФБР и ЦРУ! И Хенри Кисинджър ще докарам.
Гледай ме, като ти приказвам!
Какво бе? Самолет ли не сте виждали?
Джеймс... Там ли си още? Чуваш ли ме? Мисля, че спряхме.
Само това имам да кажа, сър.
Ако разбирам правилно, Скараманга се е измъкнал?
На колата й поникнали криле? - Съвсем нормално, сър.
Работим върху подобен модел. - Замълчете, Кю.
И Гуднайт е била в багажника? - Да, сър. Колата беше изоставена
на 300 километра от Банкок. - А "Солекс"-ът?
Беше в чантата на Гуднайт. - Тя къде е сега?
Не знаем, сър.
Не можем да уловим сигнала от предавателя й.
Глупости! Трябва да засилят приемниците и...
Замълчете, Кю! Такава безмозъчна операция.
Какво искате? - Уловихме сигнала на Гуднайт.
Това поне е нещо. - Но има нещо странно, сър.
Нашият сектор е тук, а получаваме сигнала оттук.
Ето го в по-голям мащаб. Тя е на някой от тези острови.
Само това ни трябваше. Китайски води.
Можем да навлезем по погрешка. Мога да прелетя под радарите им.
Изключено! Ако премиерът разбере, ще ме обеси насред площада.
Вие няма да знаете нищо, сър.
Малък самолет наближава острова ви. Да предприемем ли нещо?
Не. Не правете нищо.
Това е гост, когото очаквам.
Да, ще поостане.
Бонжур, мосю Бонд. Казвам се Ник Нак.
"Дон Периньон", 64-а. - Предпочитам 62-а,
но е по-добре с пакетче фъстъци. - Г-н Скараманга ще ви посрещне.
Простете ми, г-н Бонд. Доста вулгарно, но не се сдържах.
Толкова се радвам да ви видя отново.
Вие ме обезоръжавате.
Без оръжие съм, както виждате. Цигара?
Толкова си приличаме, г-н Бонд. Нямаме друг шанс да си побъбрим.
Нека прекараме няколко приятни часа заедно.
Не отказвам такава любезна покана. - Прекрасно! Прекрасно!
Ник Нак, очаквам да надминеш себе си.
Къде е госпожица Гуднайт?
Тук някъде. Не може да си тръгне и затова прави каквото пожелае.
Харесва ли ви островът ми? - Добре е скътан.
Не плащам наем. Правя услуги на собственика.
Добре измислено. А слугите?
Ник Нак се грижи за всичко.
Обикновено сме сами, но обичаме и гости.
Оборудвани сме с най-авангардните електроуреди.
Пневматична врата, последен модел.
Напълно автоматизирана.
Имаме излишък от електричество. Нека ви покажа.
Ще стигне за няколко електрически четки за зъби.
Насам.
Слънчева електростанция. Превръщате слънчевата енергия
в електричество. Построено е от компанията на Хай Фат, нали?
Наследих я от него. Всичко е автоматизирано.
Кра се грижи за поддръжката и сигурността.
Електричеството било тук някъде. Не съм силен в научната част.
Свръхпроводници и охладители от течен хелий.
Не ви съветвам да си потапяте пръста там.
Ще се счупи като висулка при тази ниска температура.
Добре информиран сте, г-н Бонд. Очаквам експерти от всички страни,
които могат да си го позволят. - Никакъв ток, докато не платят.
Именно.
Това ми е познато. - Съмнявам се.
Който спечели търга, ще построи стотици станции.
Слънцето ще му е в джоба. Монопол на слънчевата енергия.
Петролните шейхове ще си платят да махнете слънцето от пазара.
Помислил съм и за това.
Тук е батерията.
Значи тук му е мястото?
Оттук "Солекс"-ът предава топлина на генераторите.
Това ли е батерията?
Но откъде идва енергията? Къде е слънцето?
Погледнете онази скала.
Хитро, нали?
Панелите следват слънцето? - Нещо такова.
Нагряват до 3500 градуса, предполагам.
Щом казвате, г-н Бонд.
Можем да фокусираме енергията в произволна точка. Ще ви покажа.
Това е бонус.
Върви безплатно със "Солекс"-а.
Това най го обичам.
На това му викам слънчева енергия.
На това му викам проблем.
Сега наистина съм Мъжът със златния пистолет.
Време за обяд.
Насам, г-н Бонд.
Госпожице Гуднайт.
Джеймс! - Не си прекалила с дрехите.
Обичам момичета по бикини. Не могат да скрият оръжие.
Госпожице Гуднайт, моля. Г-н Бонд.
Да видим какво ни е приготвил Ник Нак.
Гъби.
Изглеждат много интересно. - Забелязах. Ще го обсъдим после.
Как е слънцето, Гуднайт? - Бих останала завинаги тук!
Отлично е. Напомня "Нутон" 34-а. - Трябва да си купя и от него.
Добре си живеете, г-н Скараманга. - Тарифите ми го позволяват.
Вие работите за дребни монети, за едно "браво" от кралицата.
По всичко останало си приличаме. Да пием за нас, г-н Бонд.
Ние сме най-добрите.
Вие сте измет и нищо повече.
Аз убивам само по заповед. И мишените ми са само убийци.
Разочаровате ме, г-н Бонд. И на вас ви харесва да убивате.
Защо не си признаете? - Вас бих ви убил с удоволствие.
Да го бяхте сторили като дойдохте. Нямаше да е спортсменско, нали?
Вече не разчитайте на това.
Можех да ви убия, като кацнахте, но щеше да е скандално лесно.
Аз съм творец и искам да създам шедьовър -
творбата на живота ми.
Смъртта на 007 при честен дуел, лице в лице,
ще е моят шедьовър.
Ще ме препарирате и ще ме окачите над камината?
Мислех за историческия паралел. Сблъсъкът на титаните.
Моят златен пистолет срещу вашия "Валтер"...
Шест куршума срещу един? - Един ми е достатъчен.
Малко е старомодно. Пистолети по изгрев слънце...
Така е. Само така се решават спорове между джентълмени.
Не ви смятам за такъв.
Но въпреки това приемам.
Щом приключим с прекрасния обяд на Ник Нак.
Господа, напомням ви, че това е дуел до смърт.
Само един ще си тръгне жив.
Ако има нужда от ку де гра,
в качеството си на рефер, ще го нанеса лично.
Не си нанасяйте рани. Стремете се към мигновена смърт.
По мой сигнал, направете 20 крачки.
Готов ли сте, г-н Скараманга?
Да. - Готов ли сте, г-н Бонд?
Да. - Започвам да броя.
Едно... две...
три... четири... пет...
шест... седем... осем...
... двайсет!
Ако го убиеш, всичко това става мое.
Насам, г-н Бонд.
Господине... успех.
Не съм убивал джудже досега, но винаги има първи път.
Останаха ви само 3 куршума.
Измамих ви.
Температурата да се поддържа на абсолютна нула.
Гуднайт. - Джеймс!
Джеймс! - Полека, Гуднайт.
Той къде е? - Почива си.
Да се махаме от това стрелбище и да вземем "Солекс"-а.
Ще се погрижа за онзи от охраната. - Вече го направих.
Трябва вече да е вкочанен. - Така ли?
Имаш неподозирани заложби, Гуднайт.
Мразя да задавам глупави въпроси, но какво точно направи?
Той падна там.
Не четеш ли табелите? След пет минути хелият ще загрее
и целият остров ще се вдигне във въздуха.
Съжалявам, не знаех.
Спри лъча!
Натисни бутона за отмяна на командата!
Слушай внимателно. Има контролен панел.
Трябва да има бутон за панелите. Натисни го.
Гуднайт, там ли си?
Трябва да е на допълнителното табло.
Дали е това? - Натискай всички копчета!
Браво, моето момиче.
Успя. - Наистина ли?
Гуднайт, махай се оттам.
Можеш да плуваш, нали? - Насам.
Яхтата му е ей там.
Кой е зад руля, скъпи? - Джордж.
Автопилотът.
Съвсем скоро ще сме в Хонконг...
След осем часа.
Или малко повече.
Много исках да се повозя на такава лодка.
Ще те убия!
Пусни ме!
Не мога да дишам! Ще съжаляваш!
Може да съм малък, но не забравям!
Пусни ме, грубиян такъв! Пусни ме!
Я млъквай.
Какво направи с него? - Ти как мислиш?
Не си го изхвърлил! - Напротив.
Почистила си леглото от стъклата. Вече нищо не ни безпокои.
Та докъде бяхме стигнали?
Какво става?
Нещо изникна.
Ето къде си бил.
Поздравления. - Благодаря ви, сър.
Гуднайт там ли е? Искам да говоря с нея.
Момент, сър.
Бонд, там ли сте?
Гуднайт?
Наближава, сър.
Гуднайт?
Лека нощ, сър.
Лека нощ, и спи спокойно, скъпа моя.
Не бой се, Джеймс Бонд е тук.
Джеймс Бонд ще се завърне в "Шпионинът, който ме обичаше".
Превод и субтитри ПАВЕЛ ИВАНОВ
Редактор МАРИЯ ПЕЕВА