Червенина на зенита

Виктор Юго

Виктор Юго

Червенина на зенита

Възможно не било, понеже е далеч?

Грешите във това, о вий, които с меч,

случайно, с някой брак, с лъжи или с угрози

и с попски хитрини сте станали херцози,

султани и царе; о вий, които в гнет

държите и сега човеците навред,

а Рим и Истанбул, и Петербург, и Мека

издигате сега за сметка на човека

и смятате, че вий сте всичко на света;

зората вижте днес — предупреждава тя,

че няма да сме все покорно стадо ние,

че бъдещият ден във този лъч се крие.

Успокояват ви: „Утопия!“ О, не!

Гърчете се от страх! Вий имате коне,

топове, меч и трон, камшици и палачи;

ний имаме мечти и светлина обаче!

Ний имаме лъча на идеал велик;

надеждата е с нас — тя с роба бледолик

бе още в древността; с евреи, с хугеноти

докрай остана тя; ний имаме в живота

една достойна цел. Пред нашите очи

проблясва светлина от божите лъчи —

пред нея мракът гъст потрепва, избледнява,

вълкът надава вой, щом тя се приближава.

Да, раят засиял от нашите мечти,

където светлина за всекиго блести,

в небето с лъч червен разпръсва тъмнината;

за вас пожар е туй, за нас пък е зората.

Ще стигнем този рай. Та той и в този час

е вече наш почти, щом вижда се пред нас.

Прекрасният светлик добре се забелязва!

Видяхте го и вий. Вдигнете взор, ви казвам!

Не смятайте, че щом личи сега едвам,

не е осъществим. Не гасне този плам!

Вий казвате, че бил примесен с мрака нощен?

Потребно е това. Вий питате все още

дали е нещо той? Внимавайте добре:

та този лъч червен е всичко, о царе!

За него шепнешком говорят из дворците!

Вий можете сега да мъчите, горите,

но той върви напред. Далече е, отвъд,

но движи се насам със строгостта на съд,

с възторга на мечта. Задава се в небето,

действителност е той. Царувайте, грабете

народи и земи. Изсмуквайте съвсем

и въздуха дори, догдето в задух мрем;

пирувайте безспир сред толкоз гладни хора;

нещастният търпи; спасението скоро

ще дойде! О царе, безчинствайте без жал,

владейте във Сибир, владейте в Сенегал,

изпращайте в затвор, в каторга млади, стари!

Догдето все така за вас ехтят фанфари

и голи саби бдят пред вашите врати,

в зенита светлина започва да трепти —

животът почва там, това е светлината

на нашия прогрес, на лампата, която

и Торквемада1 би желал да скрие в мрак;

гори, напредва тя и хвърля блясък чак

над мрачния олтар, над ложето на царя!

Кометата така — полека — се разгаря.

Информация за текста

Victor Hugo

Издание:

Френска поезия. Сборник

Френска. Първо издание

Подбрал и превел от френски: Пенчо Симов

Рецензент: Симеон Хаджикосев

Народна култура — София, 1978

Poesie Française

Choix et traduction de Pentcho Simov

Narodna kultura

Художествено оформление: Иван Кьосев

Редактор: Марко Ганчев

Художник: Иван Кьосев

Художник-редактор: Ясен Васев

Техн. редактор: Радка Пеловска

Коректори: Лидия Стоянова, Наталия Кацарова

Дадена за набор 16. V. 1978 г.

Подписана за печат август 1978 г.

Излязла от печат август 1978 г.

Формат 84X108/32. Печатни коли 39. Издателски коли 32,76

Цена 3,62 лв.

ДИ „Народна култура“

ДПК „Димитър Благоев“

Свалено от „Моята библиотека“: http://chitanka.info/text/21951

Последна корекция: 21 октомври 2011 в 23:09

1

Торквемада. — Основател на испанската Инквизиция.

(<< back)

FB2 document info

Document ID: http://chitanka.info/text/21951

Document version: 0.1

Document creation date: 2013-08-12 15:55:19

Created using: Mylib SfbToFb2 Converter software

Document authors :

Моята библиотека

Document history:

0.1 (2011-10-21 23:09:14) — Добавяне

About

This book was generated by Lord KiRon's FB2EPUB converter version 1.0.50.0.

Эта книга создана при помощи конвертера FB2EPUB версии 1.0.50.0 написанного Lord KiRon.

http://www.fb2epub.net

https://code.google.com/p/fb2epub/